Vzrůstající význam rehabilitace v řešení životní problematiky jedince postiženého na zdraví a stoupající podíl léčebné rehabilitace i fyzikálních prostředků v dnešní přetechnizované medicíně si vynutily vznik časopisu, který by se zabýval celou oblastí léčebné, pracovní, sociální rehabilitace, fyzikální medicíny, myoskeletální (manuální) medicíny, fyzioterapie, ergoterapie, ale i ortotiky a protetiky i všech disciplín, které s rehabilitací přímo či nepřímo souvisí. Jinými slovy se zabývá oblastmi, které představují v moderní společnosti největší socioekonomický problém. Časopis přináší jak původní práce, tak práce z terénní praxe, metodické postupy, zajímavé kazuistiky a problematiku zdravotnické politiky. Výrazná je složka zaměřená na postgraduální vzdělávání. Časopis je určen velmi širokému okruhu, ať již to jsou lékaři oboru rehabilitačního a fyzikálního lékařství, zájemci o myoskeletální medicínu, praktičtí lékaři, fyzioterapeuti, ergoterapeuti, nebo i psychologové, sociální pracovníci a odborníci z ergonomie. Snahou redakce je přinášet i články nebo celé soubory článků cizojazyčných (s českými souhrny). Časopis REHABILITACE A FYZIKÁLNÍ LÉKAŘSTVÍ je volným pokračováním Fysiatrického a revmatologického věstníku, na jehož nejlepší tradice navazuje.
Akupunktura jako součást moderní rehabilitace
Akupunktura představuje v rehabilitačním lékařství doplňkový přístup, jehož terapeutický potenciál a bezpečnost jsou podloženy narůstajícím počtem klinických důkazů. Využívá se ke zmírnění bolesti, ovlivnění spasticity, podpoře neuroplasticity a regulaci vegetativních i psychosomatických funkcí. Tento přehledový článek shrnuje hlavní fyziologické mechanismy účinku akupunktury, spektrum jejích klinických indikací a možnosti praktického využití v rehabilitační péči. Součástí textu jsou aktuální důkazy z metaanalýz a mezinárodních doporučení, včetně příkladů klinické implementace. Akupunktura představuje hodnotný nefarmakologický nástroj, jehož plné využití závisí na mezioborové spolupráci, odborné erudici a systematickém hodnocení účinnosti.
Copyright (c) 2025 Rehabilitace a fyzikální lékařství
Femoropelvilumbální komplex – anatomické a radiologické poznámky
Spojení pánve se sousedními oblastmi pohybového systému, tedy s kostmi stehenními a bederní páteří, je klíčovou oblastí pro postavení dolních končetin a nastavení trupu ve stoji a při chůzi. K významným faktorům nastavení femoropelvilumbálního komplexu (FPLC) patří kolodiafyzární úhel, offset a anteverze krčku, anteinklinace acetabula, míra krytí hlavice acetabulem, typ sakroiliakálního skloubení a také míra anteverze pánve a zakřivení bederní lordózy spolu s různou mírou klínovitosti kaudálních bederních obratlů a mírou otevřenosti prezygapofyzeálních úhlů. V souvislosti s nutností zajistit průchod relativně velké hlavičky při porodu dítěte se v této oblasti výrazně projevuje pohlavní dimorfizmus. Znalost anatomických poměrů a radiologických parametrů je důležitá pro pochopení funkčních vztahů v rámci FPLC i funkčních vazeb na ostatní součásti pohybového systému a jejich klinické důsledky.
Femoropelvilumbální komplex – funkční vztahy a klinika
Spojení pánve se sousedními oblastmi pohybového systému, tedy s kostmi stehenními a bederní páteří, je klíčovou oblastí pro postavení dolních končetin a nastavení trupu ve stoji a při chůzi. S tím je spojeno typické řetězení poruch funkce, a to jak ve směru proximodistálním či distoproximálním, tak i kaudokraniálním či kraniokaudálním. Toto řetězení poruch funkce pak má odraz v konkrétních klinických jednotkách.
Measurement of vaginal pressure profile during horseback riding and its effect on pelvic floor function in a woman with stress urinary incontinence: A case report
Stress urinary incontinence, the complaint of involuntary leakage during effort or exertion, occurs at least weekly in one third of adult women. Additional studies have demonstrated that horseback riding promotes pelvic floor training in women with stress incontinence, leading to increased resting pelvic floor tension and stronger tension during active pelvic floor muscle contraction. No study to date has measured the vaginal pressure profile during different types of horseback riding or assessed its effects on pelvic floor function in a woman with mild symptoms of stress urinary incontinence (SUI). This Case Report describes a 46-year-old woman with SUI practiced recreational horseback riding over a period of 12 weeks. Significant differences were observed between the gallop and all other types of riding, with the highest values recorded during the gallop. Examination of pelvic floor muscle function (via perineometer, 2D ultrasound, and 3D/4D ultrasound using volume contrast imaging software) revealed an increase in maximal voluntary contraction from 27.5(1.4) to 45.7(2.2) cm H2O and its duration from 5(0.2) to 8(0.4) seconds. A decrease in hiatal area was noted during contraction (from 16.5(0.8)to15.0(0.7) cm2) and during the Valsalva maneuver from 19.6(0.9) to18.8(0.9)cm2.Horseback riding with pelvic floor muscle activation positively improved pelvic floor muscle function and reduced urinary leakage symptoms. It would be beneficial to perform similar measurements on larger groups of female horse riders.
Multidisciplinary Telerehabilitation in the Home Environment – A New Path to Improving Access to Care for Patients with Disabilities
Úvod: Přístup k rehabilitační péči není ve všech regionech stejný, ale přibývá osob s disabilitou, kteří chtějí a mohou využívat různé formy pomoci přímo v jejich domácím prostředí. Cíl: Seznámení odborné veřejnosti a její možné zapojení do nového projektu věnovaného telerehabilitaci a asistivním technologiím ve zdravotně-sociálním systému. Závěr: Využití moderních technologií ve zdravotně-sociální péči je jednou z možností, jak dostat potřebnou péči efektivně přímo do domácího prostředí osob s disabilitou.
Dostupnost ergoterapeutické ambulantní péče v České republice
SOUHRN Východiska: Ergoterapie se řadí k nelékařským zdravotnickým profesím a po řadu let byla spojována především s péčí v lůžkových zařízení. Za posledních několik let však došlo k rozvoji ergoterapie na úrovni ambulantní péče, ale doposud neexistovala souhrnná data, která by tuto péči podložila a podpořila tak indikaci ambulantní ergoterapie (AE) ze stran lékařů. Cíl: Cílem práce je poukázat na existenci ergoterapeutických ambulancí v České republice a na jejich dostupnost v jednotlivých krajích. Metody: V roce 2023 bylo zažádáno u jednotlivých pojišťoven o seznam smluvních poskytovatelů zdravotních služeb pro AE. Byly vyfiltrovány počty ergoterapeutických zařízení dle jednotlivých pojišťoven, a následně byla provedena zpětná kontrola pro ověření správnosti výsledků u poskytovatelů ergoterapeutické péče. Dále byly zpracovány nejčastěji vykazované ergoterapeutické kódy dle Národního zdravotnického informačního portálu za rok 2022. Výsledky: Na základě získaných dat existuje v České republice 94 ergoterapeutických ambulancí s minimálně 1 uzavřenou smlouvou se zdravotní pojišťovnou. Největší dostupnost AE mají zdravotní pojišťovny OZP (n = 80) a VZP (n = 70) a naopak nejnižší ZPMVČR (n = 31). Nejvíce ergoterapeutických ambulancí se nachází v Moravskoslezském kraji (n = 26) a v Praze (n = 16), naopak nejméně v kraji Vysočina (n = 0) a v Plzeňském kraji (n = 1). Mezi nejvíce vykazované ergoterapeutické kódy za rok 2022 se řadí individuální ergoterapie základní (n = 271 484), nácvik všedních denních činností - ADL (n = 212 249) a ergoterapie skupinová základní (n = 61 021). Závěr: Tato práce přináší první souhrnná data o stavu AE v České republice, která poukazují na její existenci a měla by zvýšit povědomí lékařů o možnosti její indikace prostřednictvím FT poukazu. Je důležité zdůraznit, že tato analýza zahrnuje pouze zařízení se smlouvami se zdravotními pojišťovnami, zatímco soukromá zařízení nejsou zahrnuta. Lze tedy předpokládat, že skutečný počet zařízení poskytujících AE je pravděpodobně vyšší. Další výzkum v této oblasti je proto nezbytný.
Průvodce recenzním řízením v časopisu Rehabilitace a fyzikální lékařství
recenzní řízení, odborný časopis, recenzenti, publikace
Nejčastější zranění při badmintonu, možnosti konzervativní léčby a jejich prevence z pohledu současné evidence
Badmintonová zranění jsou i přes celosvětovou oblibu tohoto sportu relativně opomíjenou problematikou. Pro tento sport jsou charakteristické faktory jako jsou výbušnost, rychlost, předvídavost a schopnost klamu. Zranění v badmintonu jsou provázena bolestmi pohybového aparátu, které negativně ovlivňují hráčův sportovní výkon. Tato práce je zaměřena na analýzu těchto zranění v kontextu aktuálních možností konzervativní terapie s důrazem na fyzioterapii. Společně s přihlédnutím k biomechanice sportu, fyziologickým nárokům a poznatkům o zraněních v badmintonu je cílem práce popsat nejčastěji se vyskytující zranění hráčů badmintonu a poskytnout přehled aktuálně nejčastějších léčebných přístupů s akcentací na možnosti konzervativní léčby s využitím fyzioterapeutických postupů.
Hodnocení orientace pánve, typu zakřivení páteře a držení těla v sagitální rovině
Femoropelvilumbální komplex má zásadní význam pro držení trupu a postavení dolních končetin. Orientace pánve v sagitální rovině určuje jak různé rentgenologické typy zakřivení páteře, tak i různé typy držení těla, které hodnotíme vizuálně a palpačně při fyzikálním vyšetření. Hodnocení držení těla v sagitální rovině by proto mělo začínat právě hodnocením orientace a postavení pánve. Typ orientace pánve také umožňuje srovnat a propojit výsledky těchto dvou různých způsobů vyšetření a hodnocení. Obecným výsledkem degenerace různých typů páteře je její kyfotizace. Různé typy držení těla mají typickou kombinaci zkrácení anebo oslabení různých svalových skupin.
femoropelvilumbální komplex – pánev – páteř – postura – degenerace
Vliv tetrapolární aplikace středofrekvenčních proudů na autonomní nervový systém.
Záměrem studie bylo zhodnotit vliv tetrapolární aplikace středofrekvenčních proudů (izoplanárního vektorového pole) v oblasti hrudní páteře na kardiální autonomní nervový systém pomocí vybraných spektrálních a časových ukazatelů variability srdeční frekvence (VSF) u zdravých probandů. Výsledky studie prokázaly pouze velmi malý vliv na kardiální autonomní nervový systém (ANS).
variabilita srdeční frekvence - spektrální analýza - autonomní nervový systém – středofrekvenční proudy
Pohled ergoterapeutů, fyzioterapeutů a pacientů na aplikaci tradičních a inovativních postupů Constraint-induced movement therapy v České republice
Ucelený terapeutický program Constraint-induced movement therapy (zkráceně CIMT) se zaměřuje na trénink funkce paretické horní končetiny a přenos a využití získaných dovedností v běžném životě. Jednou z možností, jak lze na základě dosavadních výzkumů zvýšit dostupnost intervence, je využití informačních a komunikačních technologií. Cílem průzkumu formou dotazníkového šetření bylo zmapovat aktuální zkušenosti ergoterapeutů, fyzioterapeutů a pacientů s terapeutickým souborem metod CIMT a monitoringem domácí aktivity. Zkoumány byly aktuálně využívané komponenty CIMT, formy monitoringu, bariéry pro poskytování CIMT a také motivace i subjektivně vnímané limitace využití technologií pro monitoraci aktivit v rehabilitaci. Čeští terapeuti uvádějí jako nejčastější vnímané bariéry omezující poskytování CIMT nízký počet vhodných pacientů, nedostatek znalostí o metodě, zvýšenou administrativní i časovou náročnost, nebo se obávají vysoké náročnosti metody pro pacienty. Samotné pacienty pak limituje v zapojení se do programu jeho nízká dostupnost (nutnost dojíždění nebo nesplnění indikačních kritérií) nebo je odrazuje vysoká náročnost cvičení. Pacienti s parézou horní končetiny po poškození mozku i terapeuti jsou dle výsledků průzkumu motivováni pro distanční terapii a sdílení výsledků domácího cvičení na dálku (e-mailem, v mobilní nebo webové aplikaci nebo s využitím senzorů). Předložená práce usiluje o zvýšení povědomí o inovativních postupech v rámci CIMT a monitoringu aktivit pro zlepšení dostupnosti terapeutických postupů a potenciální snížení nákladů v klinické praxi.
Rozdíly v provádění standardizovaného hodnocení jemné motoriky mezi českými a slovinskými ergoterapeuty
Úvod: Purdue Pegboard Test (PPT) patří mezi objektivní standardizované testy k hodnocení jemné motoriky. Obsahuje čtyři fyzicky prováděné subtesty, ve kterých je úkolem za omezený čas umístit do otvorů testovací desky co nejvíce součástek přesně podle instrukcí. Během testování často vznikají specifické situace, na které je potřeba ihned reagovat a následně je i zohlednit při počítání skóre. Cílem projektu bylo zjistit, zda ergoterapeuti z České republiky a Slovinska jednotně reagují na vybrané specifické situace během testování pomocí PPT a zda se shodují i na jejich vyhodnocení. Metodický postup: V roce 2021 proběhlo online dotazníkové šetření adresované českým a slovinským ergoterapeutům. Otázky obsahovaly i videoukázky šesti specifických situací, na které měli respondenti uvést způsob jejich reakce a vyhodnotit je. Odpovědi 87 českých a 67 slovinských ergoterapeutů byly analyzovány s využitím deskriptivní statistiky. Výsledky jednoznačně potvrzují, že se ergoterapeuti ani v jedné zemi neshodli ve způsobech reakcí na vybrané specifické situace ani v jejich vyhodnocení. Znovupoužitý upadnutý kolík na testovací desku by započítalo 20 respondentů, dalších 17 uvedlo přesný opak. Většina ergoterapeutů (31x) by započítala pár kolíků, z nichž jeden nebyl zcela zastrčen do otvoru, zatímco 8 ergoterapeutů by ho nepočítalo. Kvůli dopomoci s manipulací s kolíkem druhou rukou během subtestu Obě ruce by nejvíce ergoterapeutů započítalo o jeden pár kolíků méně. Kvůli vynechávání otvorů při Kompletování by pokus ihned přerušilo 16 ergoterapeutů, zatímco 13 dalších to nepovažovalo za chybu. Nechtěně shozenou podložku z již hotového kompletu by nepočítala většina (23x) českých ani slovinských ergoterapeutů. Kvůli záměně pořadí rukou při tvorbě kompletů by 20 ergoterapeutů pokus anulovalo, zatímco 13 dalších by ho normálně počítalo. Závěr: Dotazníkové šetření potvrdilo, že jsou nová pravidla pro řešení specifických situací vznikajících během testování pomocí PPT a pro jejich vyhodnocení uvedená v České rozšířené verzi manuálu pro PPT zcela nezbytná pro jednotné objektivní testování v klinické praxi.
Vliv dynamického sedu na bolest v oblasti zad a pánve v těhotenství
Souhrn Cíl: cílem pilotní studie bylo zjistit vliv dynamického sedu na míru bolesti v oblasti zad a pánve v těhotenství a na mobilitu a kvalitu života v těhotenství. Soubor a metodika: výzkumu se zúčastnilo 22 těhotných žen, které byly rozděleny do experimentální a kontrolní skupiny. Experimentální skupina (n=11) ve věku 32,55±5,5 let a se vstupním Body Mass Indexem 24,81±3,26 a kontrolní skupina (n=11) ve věku 31,64±5,12 let se vstupním Body Mass Indexem 24,27±2,4. Ženy v experimentální skupině používaly při sezení dynamickou podložku po dobu 20ti minut denně, celkově po dobu dvou měsíců. K hodnocení efektu byla použita zkrácená verze McGillova dotazníku bolesti a dotazník hodnotící mobilitu a kvalitu života žen v těhotenství „Pregnancy Mobility Index“. Výsledky: dle zkrácené verze McGillova dotazníku bolesti došlo v části bodového skóre preskriptorů bolesti u experimentální skupiny ke zlepšení a u kontrolní skupiny ke zhoršení bolesti. V porovnání mezi skupinami nebyla změna statisticky významná. Dle dotazníku hodnotícího mobilitu a kvalitu života žen v těhotenství došlo ke zhoršení u kontrolní skupiny. Rozdíl mezi skupinami nebyl statisticky významný. Závěry: dynamickou podložku nelze jako prevenci bolestí zad a prevenci zhoršení mobility a kvality života v těhotenství jednoznačně doporučit. Přesto parciální výsledky pilotní studie ukazují, že má význam se touto problematikou dále zabývat a provést další výzkumy především se zahrnutím většího počtu probandek. Klíčová slova dynamický sed, bolest dolní části zad, dotazník bolesti, těhotenství
dynamický sed, bolest dolní části zad, dotazník bolesti, těhotenství
Ergoterapie osob se získaným poškozením mozku se zaměřením na bariéry a facilitátory v domácím prostředí
Úvod: Článek poukazuje na důležitost komunitních služeb pro osoby po získaném poškození mozku a na chybějící návaznost rehabilitace při jejich propuštění do domácího prostředí, které je často nevyhovující vzhledem k nastalé disabilitě. Odborné zhodnocení a vedení odborníky z rehabilitace ve spolupráci s rodinou je nezastupitelné. Cíl: Cílem sdělení je předložit výsledky ergoterapeutické intervence v rámci koordinované komunitní rehabilitace. Hlavním cílem je řešení disabilních situací osob po získaném poškození mozku v domácím prostředí, které souvisejí zejména s evaluaci bytu a indikací facilitačních prostředků. Metody: Byla použita metodologická triangulace s převahou kvalitativní části v rámci akčního výzkumu 3měsíční koordinované interprofesní rehabilitace v domácím prostředí. Technikami sběru dat jsou rozhovory s klienty a jejich rodinnými příslušníky, pozorování v domácím prostředí, analýza dokumentů a využití standardizovaných testů (FIM, WHODAS 2.0) pro hodnocení vývoje soběstačnosti, funkčního stavu a subjektivního vnímání kvality života probandů. Výsledky: Do finálního zpracování výsledků se zaměřením na ergoterapeutickou intervenci bylo zařazeno celkem 17 osob z Jihočeského kraje a doplňkově 6 osob z oblasti Praha a Středočeský kraj. Celkově převažuje diagnóza cévní mozková příhoda (CMP). Většina klientů potřebovala menší úpravy či drobné pomůcky indikované ergoterapeutem, tedy zejména finančně méně náročné facilitátory, které jsou ale zásadní z hlediska soběstačnosti a bezpečnosti v provádění běžných denních aktivit. U osob s tetraplegii či těžší hemiparézou byly indikovány zásadnější úpravy jako např. bezbariérový výtah, instalace rampy, plošiny, schodolezu či řešení bezbariérové koupelny se sprchovým koutem. Zde se jeví jako velice žádoucí spolupráce se sociálním pracovníkem ohledně financování. Závěry: Klienti vnímají pozitivní přínos intervence, chybí jim ale další návazná rehabilitace. Ergoterapeut je v týmu nenahraditelný. Z analýzy rozhovorů je patrná potřeba péče rodiny o klienta, ale nelze zanedbávat ani péči o rodinu a její vedení. Obě potřeby by měly být pro odborníky apelem na kvalitní interprofesní přístup, kdy rodina s klientem je plnohodnotnou součástí týmu.
Copyright (c) 2024 Rehabilitace a fyzikální lékařství
Vliv představy chůze a její náročnější varianty na svalovou aktivitu u pacientů po cévní mozkové příhodě
Jedním z hlavních cílů rehabilitace pacientů po cévní mozkové příhodě (CMP) je funkční obnova chůze. Představa chůze se jeví jako vhodný doplněk komplexní rehabilitace pacientů po CMP, protože zlepšuje její následnou realizaci. Cílem studie bylo určit, jak se změní svalová aktivita vybraných svalů paretické i neparetické dolní končetiny u pacientů v subakutní fázi po CMP při představě běžné chůze a její náročnější varianty, chůze po čáře. Elektomyografická (EMG) aktivita m. rectus femoris, m. biceps femoris, m. tibiais anterior a m. gastrocnemius medialis byla snímána při třech úlohách představy obou typů chůze (klidová úloha bez představy chůze, představa chůze před a po jejím reálném vykonání) u 40 pacientů po CMP. Svalová aktivita se významně snížila u většiny vybraných svalů obou dolních končetin při jednotlivých úlohách představy běžné chůze a chůze po čáře. U paretického m. gastrocnemius medialis a neparetického m. rectus femoris a m. biceps femoris jsme nalezli nižší EMG aktivitu při úlohách představy náročnější situace. Svalová aktivita paretické a neparetické dolní končetiny se nelišila při představě před a po realizaci obou typů chůze. Z výsledků studie vyplývá, že představa běžné chůze a chůze po čáře mění svalovou aktivitu paretické i neparetické dolní končetiny. Zjištěné poznatky mohou usnadnit aplikaci představy těchto pohybů v rámci komplexního rehabilitačního přístupu u subakutních pacientů po CMP.
Pracovní rehabilitace a její dopad na kvalitu života osob se zdravotním postižením
Cíl: Článek představuje výsledky výzkumu vlivu pracovní rehabilitace na kvalitu života zapojených osob se zdravotním postižením. Pracovní rehabilitace byla zabezpečena úřady práce ve spolupráci se třemi experimentálními pracovně rehabilitačními středisky (Chomutov, Brno, Pardubice) v letech 2021 – 2022. Výzkum proběhl v rámci evropského projektu v letech 2020 – 2023. Metody: Kvalita života byla zkoumána u účastníků pracovní rehabilitace (n = 93), kteří se zapojili do pilotní studie a souhlasili se zapojením do výzkumu, který byl proveden s využitím dotazníku WHO DAS II. U účastníků byly porovnány výsledky testování před vstupem do pracovní rehabilitace (A), při ukončení pracovní rehabilitace (B) a u zaměstnaných účastníků (n = 59) také 3 měsíce po nástupu do zaměstnání (C). Závěr: Ke zlepšení kvality života sledovaných účastníků pracovní rehabilitace došlo v oblasti životní aktivity (zahrnující oblast práce) a účasti ve společnosti, a to bez ohledu na to, zda si udrželi nebo neudrželi zaměstnání alespoň 3 měsíce. Účast ve společnosti a životní aktivity byly při vstupu do pracovní rehabilitace vnímány jako nejvíce problémové. Ke zlepšení v těchto oblastech došlo nejvíce u klientů, kteří si udrželi zaměstnání alespoň 3 měsíce. U klientů, kteří si udrželi zaměstnání alespoň 3 měsíce, nedošlo ke zlepšení kvality života pouze v oblasti potíže s pohyblivostí a sebeobsluha. Potíže s pohyblivostí a sebeobsluha byly při vstupu do pracovní rehabilitace celkově klienty vnímány jako nejméně problémové.
Vliv viscerální manipulace na gastrointestinální obtíže u osob se spinální lézí – kazuistická studie
Poranění míchy s sebou přináší řadu trvalých zdravotních následků, které se díky špatnému životnímu stylu a stárnutí zhoršují. Jedním z nich jsou i gastrointestinální komplikace, které se výrazně promítají do problematiky jejich zdraví a kvality života. Hlavním cílem článku je zhodnotit účinnost viscerální manipulace na redukci gastrointestinálních obtíží u chronických pacientů se spinální lézí. K objektivizaci výsledků studie byly využity české verze standardizovaných dotazníků Neurogenic bowel dysfunction score (NBD skore) a Irritable Bowel Syndrome – Quality of Life survey (IBS-QOL) a nestandardizované české verze dotazníku Burwood Bowel Dysfuntion. Hodnocení bylo doplněno i informacemi z anamnestických rozhovorů. Pilotní studie prokázala pozitivní vliv viscerální manipulace na snížení hodnoty NBD skore a subjektivního vnímání bolesti a diskomfortu břicha, ovlivnění frekvence vyprazdňování, množství a konzistence stolice i fekální inkontinence. Fyzioterapeuti by neměli v klinické praxi opomíjet vyšetřovat a ošetřovat gastrointestinální obtíže u subpopulace chronických spinálních pacientů. Nicméně, jejich stav je přednostně ovlivněn dodržováním dietních opatření, optimálního managmentu vyprazdňování a zásad zdravého životního stylu.
Screening funkce svalů pánevního dna a prevalence dysmenorey u žen
Souhrn: Cílem této screeningové prevalenční studie bylo vyhodnotit funkci svalů pánevního dna (SPD) a výskyt dysmenorey v populaci žen u rodiček a nerodiček. V rámci vyhodnocení funkce SPD byla sledována jejich vytrvalostní, rychlostní složka a schopnost relaxace. Součástí této studie bylo také zhodnocení zkušeností žen se cvičením SPD, výskyt dysmenorey a endometriózy. Do výzkumného souboru bylo zařazeno celkem 362 žen, z nichž 297 (82 %) tvořily rodičky a 65 žen (18 %) nerodičky. Průměrný věk výzkumného souboru byl 37,4 ± 9,9 let. Měření a sběr dat byly realizovány na pracovištích nestátního zdravotnického zařízení REHASPRING centra v Praze. K získání výzkumných dat byl použit protokol gynekologicko-urologického konceptu Palascakova Pelvic Approach (PPA) pro ženy. Pro vyhodnocení funkce SPD byla použita škála PERFECT-SM-R. Hodnoty funkce SPD byly zaznamenány na základě vyšetření per vaginam a biofeedbacku funkce SPD pomocí 2D ultrazvuku. Dle výsledků analýzy dat dosáhlo normy funkce vytrvalostních kontrakcí SPD pouze 53 % zkoumaných žen v poloze vleže na zádech a 60 % žen v poloze ve stoji. Pro rychlostní kontrakce stanovenou normu splňovalo 55 % žen v poloze vleže na zádech a 59 % žen ve stoji. Dysmenorea, častý příznak endometriózy, se přitom objevuje u téměř poloviny žen (48 %), převážně u nerodiček (74 %). Endometriózu, její symptomy a důsledky nezná > polovina žen (53 %) z našeho výzkumného souboru. Se cvičením SPD uvedlo zkušenost pouze necelých 20 % žen.
Využití vyšetřovacího protokolu dle Dynamické neuromuskulární stabilizace v klinické praxi
Souhrn: Článek prezentuje českou verzi vyšetřovacího protokolu podle konceptu Dynamická neuromuskulární stabilizace (DNS) a jeho využití v klinické praxi. V úvodní části je DNS protokol porovnán s vyšetřovacím protokolem podle konceptu Mechanická diagnostika a terapie a podle konceptu Functional Movement Screen z hlediska „intra-rater“ a „inter-rater“ reliability. Následně je prezentována kazuistika pacientky, u níž bylo pro funkční vyšetření pohybového systému využito kombinace vyšetřovacího DNS protokolu, přístrojového vyšetření posturální stabilizace pomocí DNS Brace a krátké verze dotazníku bolesti McGillovy univerzity. Pacientka byla těmito metodami vyšetřena před zahájením terapie a po 6 týdnech terapie. Výsledky subjektivního hodnocení pacientky a klinického vyšetření terapeutem pomocí DNS protokolu a DNS Brace potvrdily pozitivní efekt terapie. Uvedená kombinace vyšetření pomocí DNS protokolu, DNS Brace a standardizovaného dotazníku bolesti může být vhodným vyšetřovacím postupem u pacientů s muskuloskeletálními poruchami.
krátká verze dotazníku bolesti McGillovy univerzity
Únavové zlomeniny u běžců a jejich léčba
Únavové zlomeniny jsou zranění, která vznikají z přetížení. Nejčastěji se vyskytují na dolních končetinách, jako důsledek opakovaných nárazů a přenášení velkých sil na kosti dolní končetiny. Vznikem únavových zlomenin jsou nejvíce ohroženi vytrvalostní běžci, můžeme na ně ale narazit i u dalších sportovců, jako například u sprinterů, basketbalistů nebo gymnastů. Velké zastoupení mají také mezi vojáky. Včasná diagnostika a správná léčba únavových zlomenin předchází rozvinutí tohoto zranění v kompletní frakturu nebo avaskulární nekrózu, proto je znalost této problematiky důležitá jak mezi lékaři a fyzioterapeuty, tak mezi samotnými sportovci a jejich trenéry. Cílem článku je shrnout současné poznatky týkající se únavových zlomenin u běžců. Jednotlivé části jsou zaměřeny na patofyziologii vzniku únavových zlomenin a rizikové faktory, které k jejich vzniku přispívají. Hlavní pozornost je dále věnována diagnostice, klasifikaci a léčbě tohoto zranění.
Únavová zlomenina, zranění z přetížení, patofyziologie, rizikové faktory, klasifikace, diagnostika, terapie, běžci
Vliv programu respirační fyzioterapie na projevy extraezofageálního refluxu
Úvod: Pomocí metod respirační fyzioterapie, bráničního dýchání a tréninku nádechových svalů je možné snížit výskyt a intenzitu jícnových symptomů pacientů s gastroezofageálním refluxem. Zda má tato terapie stejný vliv také na mimojícnové symptomy refluxní choroby nebylo dosud zkoumáno. Proto bylo cílem této studie ověřit vliv programu respirační fyzioterapie zaměřeného na aktivaci a posílení bránice pomocí tréninku nádechových svalů prováděného v posturálních pozicích na intenzitu příznaků extraezofageálního refluxu. Dílčím cílem bylo zjistit, zda se účinek programu respirační fyzioterapie liší u pacientů se sníženou sílou nádechových svalů v porovnání s pacienty s normální sílou nádechových svalů. Metodika: Do studie bylo přijato celkem 36 pacientů (8 mužů) s diagnózou extraezofageálního refluxu stanovenou ošetřujícím lékařem, průměrného věku 46,4 let (± 10,4 let) a BMI 25,6 kg.m-2 (± 4,5 kg.m-2). U pacientů byla před a po absolvování 8týdenního programu respirační fyzioterapie hodnocena síla nádechových svalů (PImax) a intenzita příznaků extraezofageálního refluxu pomocí Hullského dotazníku pro reflux a dýchací cesty. Na základě vstupní hodnoty PImax byli pacienti rozděleni na dvě skupiny: „Skupina 1“ – pacienti s PImax ≥ 90 % n. h. n. (15 pacientů, průměrného věku 45.6 ± 10,4 let); „Skupina 2“ – pacienti s PImax < 90 % n. h. n. (21 pacientů, průměrného věku 46.9 ± 10,9 let). Program respirační fyzioterapie zahrnoval nácvik bráničního dýchání a trénink nádechových svalů, který byl prováděný ve třech posturálních pozicích s odporovou nádechovou pomůckou Threshold inspiratory muscle trainer. Výsledky: Před započetím terapie byl mezi skupinami zjištěn statisticky významný rozdíl v intenzitě symptomů. U obou skupin došlo po absolvování programu respirační fyzioterapie ke statisticky významnému zvýšení síly nádechových svalů a snížení intenzity symptomů extraezofageálního refluxu. Závěr: Z výsledků studie vyplývá, že program respirační fyzioterapie zahrnující brániční dýchání a trénink nádechových svalů vede ke zvýšení síly nádechových svalů a ke snížení intenzity symptomů bez ohledu na počáteční sílu nádechových svalů.
Diagnostika a trénink neuro-vizuálních funkcí v rehabilitaci a ve sportu
Senzorická integrace se podílí na optimálním provedení pohybu. Při opakovaném neideálním příjmu informací z okolního prostředí může docházet k narušení procesu motorického učení. Dominantním lidským smyslem je zrak. Vizuální informace jsou na úrovni centrálního nervového systému (CNS) integrovány se vstupními informacemi z jiných smyslových orgánů a kontinuálně ovlivňují motorickou činnost. V současné době se v oboru rehabilitace i ve sportu používá pojem neuro-vizuální systém (NVS), který zohledňuje propojení osy oči-mozek-tělo. Článek shrnuje recentní informace o NVS, a představuje možnosti diagnostiky NVS v klinické praxi jako je testování zrakové ostrosti, motility očí a blízkého bodu konvergence. Na základě dostupné literatury jsou popsány indikační skupiny pacientů, u kterých by mohl být neuro-vizuální trénink (NVT) efektivní součástí rehabilitace i možnosti využití u sportovců v rámci sportovního tréninku. Součástí publikace jsou dvě kazuistiky, které demonstrují vyšetření NVS a využití NVT v klinické praxi u adolescenta s poruchou pozornosti a vrozenou diplopií, a u mladé tenistky s bolestmi hlavy.
Krátkodobé účinky rázové vlny v léčbě tendinopatie Achillovy šlachy: ultrasonografické a klinické hodnocení
Tendinopatie Achillovy šlachy (AŠ) je běžně používaný termín pro popis klinických projevů bolesti a dysfunkce AŠ spojené se zátěží. Jednou z doporučovaných a často používaných metod v léčbě těchto poruch je terapie fokusovanou rázovou vlnou (ESWT). Cílem této studie bylo hodnotit změny ve struktuře patologicky změněné Achillovy šlachy s využitím ultrasonografie (USG) a v klinických projevech po léčbě nízkoenergetickou ESWT v krátkodobém horizontu sledování. Do studie bylo zapojeno celkem 18 pacientů s tendinopatií AŠ, náhodně rozdělených do dvou skupin v poměru 1:1. Pacienti ve skupině A byli léčeni ESWT. Ve skupině B byl použita tzv. placebo-ESWT. Jednalo se celkem o pět aplikací s týdenním rozestupem. Hodnoceny byly následující parametry – plocha průřezu šlachy (CSA), průměr šlachy (TD), maximální bolest (NRS) a VISA-A dotazník. V osmém týdnu od první aplikace ESWT došlo pouze ke statisticky významnému zlepšení parametru NRS (P <,05) v meziskupinovém porovnání mezi intervenční skupinou A a kontrolní skupinou B. Kromě toho se ve skupině A statisticky významně snížil parametr NRS průměrně o 4 body (P <,001), TD o 0,3 mm (P <,05) a zvýšilo se skóre VISA-A o 20,6 bodů (P <,001). Ve skupině B nebyl shledán statisticky významný rozdíl (P >,05) v žádném měřeném parametru. Parametr CSA se významně nezměnil ani v jedné skupině. Z dosažených výsledků lze konstatovat, že ESWT má v krátkodobém horizontu významný vliv na snížení bolesti ve srovnání s placebem. Kromě toho bylo ve skupině ESWT a nikoli v kontrolní skupině pozorováno významné zlepšení celkového subjektivního vnímání poruchy pacienty. ESWT však neměla výrazný vliv na plochu průřezu šlachy a jen minimální vliv na průměr šlachy. Nicméně vzhledem ke krátkodobému sledování nemůžeme potvrdit ani vyvrátit, zda ESWT dlouhodobě ovlivňuje morfologii šlachy. Současně tyto výsledky podporují výběr parametrů pro léčbu rázovou vlnou dle guidelines publikovaných Mezinárodní společností pro léčbu rázovou vlnou (ISMST). Je třeba zmínit, že nižší počet zařazených pacientů mohl ovlivnit statistickou významnost.
VYUŽITÍ FLOSSINGU V TERAPII PO PORANĚNÍ RUKY
Flossing je poměrně novou kompresivní terapeutickou technikou, využívanou především ve fyzioterapii a sportovní medicíně. Tato metoda využívá aplikace speciálně navržených elastických pásků cirkulárně kolem jednotlivých segmentů tělních. Terapeutický efekt techniky spočívá především v krátkodobé kompresi měkkých tkání a kloubů, které se během aplikace flossingového pásku nacházejí přímo v zóně ošetření, s následným uvolněním komprese segmentu. Mezi nejčastější indikace techniky řadíme: zlepšení mobility měkkých tkání, podpora regenerace, zlepšení cirkulace, urychlení hojících se procesů, zrychlení svalové kontrakce, zlepšení pohybové koordinace či redukce bolesti. Hlavním cílem příspěvku je poukázat na možnosti a limity této relativně nové fyzioterapeutické metody s přehledovým shrnutím relevantních informací z dostupné odborné literatury. Součástí sdělení jsou i vybrané kazuistiky pacientů po traumatickém poranění ruky.
flossing, kompresivní metody, fyzioterapie, sportovní medicína
Měření mozkové aktivity v profesionálním tanečním prostředí – studie
Propojení těla a mysli a jejich vzájemná konjunkce je stále aktuálnějším mnoha oborovým tématem. Cíl: Cílem práce bylo zjištění, do jaké míry působí naše myšlenky v profesionálním tanečním prostředí na průběh mozkových frekvencí a jakým způsobem se propisují do našeho organismu a pohybu. Metody: V rámci studie proběhlo měření mozkové činnosti nositelným EEG zařízením Muse a vizuální analýza pohybu z tanečního prostředí, prvku plié (flexe a extenze kolenních kloubů). Sledovanými a měřenými jedinci bylo šestnáct studentů Katedry tance, Hudební a taneční fakulty Akademie múzických umění v Praze. Sledovali jsme mozkové frekvence v mnoha fázích (situacích): bez konkrétní myšlenky (soustředění se) a bez pohybu, při konkrétní myšlence bez pohybu, pohyb bez konkrétní myšlenky, pohyb s konkrétní myšlenkou a na závěr opět myšlenku bez pohybu, která byla mimo obor a rámec výzkumu. Výsledky: U čtrnácti účastníků experimentu jsme získali dostatečně kvalitní EEG signál, aby tento mohl být dále analyzován. U dvanácti účastníků byla prokázána změna v mozkových frekvencích odlišujících aktivity s nižší a vyšší vědomou koncentrací. Závěr: Výstup popisuje zjištění ohledně propojení myšlenek, těla a pohybu na základě měřitelných dat. EEG zařízení Muse je použitelné pro získávání EEG signálu dostatečné kvality v experimentech vyžadujících pohyb odehrávající se v reálných podmínkách. V získaném EEG signálu je možné detekovat změny v mozkové aktivitě účastníků při stavech uvolněné bdělosti a vědomé koncentrace. Vizuální analýza pohybu reflektuje, že syntéza specifické myšlenky a pohybu přispívá k eliminaci špatných pohybových návyků, které ruší nejen technickou čistotu provedení pohybového prvku, ale také optimální držení těla, koordinaci pohybu a jednotlivých anatomických struktur.
Klíčová slova: pozornost, pohyb, základní mozková frekvence, EEG, Muse čelenka, Franklinova metoda
Isolated unilateral weakening in ankle pronation - an atypical presenting of epicone syndrome - a case report
Prezentujeme kazuistiku pacienta s izolovaným unilaterálním oslabením pronace nohy jako vzácný iniciální projev syndromu epikonu. Předkládáme kineziologické repetitorium hlezna a nohy s akcentací funkční role svalů a nervů v tomto pohybovém segmentu. Musculi peronei představují hlavní pronátory nohy se spolupodílem na abdukci a plantární flexi. Tyto svaly inervuje povrchová větev nervus peroneus communis z kořenů L5 a S1. Klinická manifestace pacienta odpovídá dříve publikovanému kořenovém typu syndromu epikonu avšak bez přidružené neurologické symptomatologie.
epikonus, kineziologie hlezna, musculus peroneus, nervus peroneus, peroneální paréza
Specifika fyzioterapie dětí s osteogenesis imperfecta
Souhrn: Osteogenesis imperfecta (OI) patří mezi vzácná onemocnění. Rehabilitační péče provází pacienty s OI celoživotně. Vývoj dítěte může být komplikován vznikem zlomenin, deformit nebo skoliózy. Cílem článku je shrnout základní informace o nejčastějších muskuloskeletálních komplikacích a zdůraznit období, v nichž je význam rehabilitace zásadní. Zároveň je důležitým cílem upozornit na riziko vzniku tzv. bludného kruhu, který může výrazně limitovat kvalitu života dětí s OI, a ze kterého je možné vystoupit vhodně zvolenou rehabilitací v rámci komplexní multidisciplinární léčby.
nemoc křehkých kostí, rehabilitace, kvalita života
Súhrn: Najčastejším symptomatickým prejavom syndrómu iliotibiálneho traktu (ITBS – iliotibial band syndrome) je bolesť bočnej časti kolena, ktorá je spojená s opakovanými pohybovými aktivitami. Pacienti bolesť často udávajú ako bodavú v oblasti okolo laterálneho femorálneho epikondylu, ktorá môže vyžarovať dole iliotibiálnym smerom do holennej kosti. V proximálnej časti stehna dostáva iliotibiálny trakt (ITB) fasciálne časti z hlbokej fascie stehna, m. gluteus maximus a m. tensor fasciae latae. ITBS sa vo väčšine prípadov úspešne lieči neoperačným manažmentom, hoci niekedy je potrebný chirurgický zákrok. Etiológia ITBS je predmetom kontroverzných diskusií. Pre ITBS bolo navrhnutých niekoľko etiológií, vrátane trenia ITB o laterálny femorálny epikondyl, kompresie tukového tkaniva a spojivového tkaniva a chronický zápal burzy ITB. ITBS je diagnóza založená na klinickom prejave. Dôležitým nálezom pri klinickom vyšetrení je lokálna citlivosť laterálnej časti kolena pod epikondylom a nad kĺbovou líniou. Rehabilitácia u pacientov so ITBS predstavuje dôležitú časť komplexnej liečby, ktorá zohráva kľúčovú úlohu pri liečbe ITBS.
Souvislost morfologie svalů břišní stěny s bolestmi zad u elitních hráček florbalu
Text obsahuje klíčové výstupy diplomové práce, ve které jsme se zabývali hodnocením morfologie svalů břišní stěny s důrazem na posouzení stranové symetrie u elitních hráček florbalu v souvislosti s výskytem low back pain. Výzkumu se zúčastnilo 20 hráček extraligy žen ve florbale, které vyplnily elektronický dotazník standardizovaně hodnotící bolesti dolní části zad. U hráček byly sonograficky měřeny lineární rozměry břišních svalů v klidové poloze oboustranně. Byla zjištěna signifikantní stranová asymetrie lineárních rozměrů břišních svalů (p = 0,017; Cohenovo d = 0,52). Souvislost této asymetrie s biomechanikou pohybu ve florbale, korelující se stranou držení hole hráček, však nelze na základě shromážděných dat prokázat (p = 0,339 – 0,948; Cohenovo d = -0,15 – 0,38). Ve výsledcích dále pozorujeme určité trendy. Ve srovnání s dříve publikovaným ženským průměrem, u účastnic vidíme hypertrofii m. rectus abdominis. Hráčky, které uvedly obtíže s bolestí dolní části zad, mají průměrně nižší hodnoty lineárních rozměrů všech měřených břišních svalů. Stranová asymetrie svalů břišní stěny se po korelaci s výsledky dotazníků překvapivě zdá být protektivním faktorem výskytu bolesti zad u těchto elitních hráček (Pearsonův korelační koeficient r =-0,387; p = 0,092). Pro potvrzení vztahu stranové asymetrie, biomechaniky florbalu a low back pain je vhodné rozšířit výzkum v této oblasti při zapojení většího množstvím probandů. Zároveň je třeba zdůraznit, že zjištění možného protektivního vlivu asymetrie u elitních hráček není přenositelné na obecnou populaci a že nebyl hodnocen dlouhodobý vliv této asymetrie na výskyt bolestí v pozdějším věku.
ženský florbal, muskuloskeletální ultrazvuk, sonografie, břišní svaly, low back pain