Česká gynekologie je oficiální časopis České gynekologické a porodnické společnosti ČLS JEP. Hlavním zaměřením časopisu je postgraduální výuka a informace o současném stavu a vývoji této oblasti medicíny doma a v zahraničí, dále publikace původních studií a zkušeností z klinické praxe a informace o činnosti odborných společností. Dosud publikovaná čísla a informace o časopisu naleznete na této adrese: https://www.cs-gynekologie.cz
Zemřel doc. MUDr. Jaroslav Feyereisl, CSc. – bývalý ředitel Ústavu pro péči o matku a dítě
S hlubokým zármutkem oznamujeme, že nás opustil doc. MUDr. Jaroslav Feyereisl, CSc., významný český lékař, gynekolog a porodník, dlouholetý ředitel Ústavu pro péči o matku a dítě, který stál v jeho čele více než 25 let.
Epidemiologie obezity v těhotenství v České republice – demografické souvislosti a klinické dopady
Cíl: Popsat aktuální epidemiologii nadváhy a obezity rodiček v České republice v kontextu demografického vývoje a základních perinatálních výsledků. Soubor a metodika: Analýza byla provedena na datech z Národního registru reprodukčního zdraví (NRRZ) za období od 1. dubna do 30. září 2025, se zaměřením na body mass index (BMI) v I. trimestru těhotenství. Od 1. dubna 2025 je v rámci nové „Zprávy o rodičce“ systematicky zaznamenávána tělesná výška a hmotnost ženy na počátku a na konci těhotenství. Hodnocen byl BMI v I. trimestru a jeho vztah k vybraným demografickým charakteristikám (zejména věku, vzdělání a paritě) a k vybraným klinickým ukazatelům průběhu těhotenství a porodu. Pro srovnání byla využita také data z Evropských výběrových šetření EU-SILC a EHIS. Celkem do analýzy vstupovalo 23 573 žen s kompletně vyplněnými údaji o BMI v I. trimestru těhotenství. Výsledky a závěr: Z celkového počtu 23 537 rodiček s dostupným BMI mělo normální hmotnost 53,4 %, nadváhu 24,3 % a obezitu 17,7 %. Nadváha a obezita byly častější u žen vyššího věku, s nižším dosaženým vzděláním a vyšší paritou. Vyšší BMI bylo asociováno se zvýšeným výskytem předčasného porodu, makrosomie plodu, císařského řezu, gestační hypertenze, preeklampsie a gestačního diabetu. Nadváha a obezita postihují více než 40 % rodících žen v Česku a představují významný rizikový faktor pro nepříznivé perinatální výsledky. Systematický sběr dat umožňuje poprvé detailní národní analýzu a vytváří základ pro cílená preventivní opatření.
Vulvodynie a perzistentní vulvární bolest – diagnostika, terapie a role laserové vaporizace
Přehledový článek shrnuje problematiku perzistentní vulvární bolesti a vulvodynie. Vulvodynie je definována jako chronická vulvární bolest trvající nejméně 3 měsíce bez identifikovatelné příčiny. Je charakterizována zvýšenou senzitivitou tkání vulvy a poševní předsíně, neuroproliferací, zvýšenou vaskularizací a strukturálními změnami sliznice. Naproti tomu perzistentní vulvární bolest je zpravidla podmíněna specifickým, identifikovatelným onemocněním. Oba typy bolestí se mohou vzájemně kombinovat. Práce komentuje aktuální klasifikaci vulvárních bolestí podle současných mezinárodních doporučení a shrnuje základní principy diferenciální diagnostiky i terapeutické možnosti. Poukazuje na nutnost komplexního multidisciplinárního přístupu zahrnujícího lokální i systémovou farmakoterapii, fyzioterapii, psychoterapii a v indikovaných případech i chirurgickou léčbu. Článek se zaměřuje na perspektivní terapeutické modality v léčbě vulvodynie, zejména na různé typy laserové terapie. Práce je doplněna kazuistikou pacientky s provokovanou vestibulodynií léčené metodou laserové ablativní vaporizace.
Doporučení ESGO/ISUOG pro jehlové biopsie v onkogynekologii – upravená verze
Cílem článku je shrnutí aktuálních poznatků o provádění biopsií samořeznou jehlou, které se staly v onkogynekologii rutinní metodou. Text vychází z mezinárodních doporučení a zaměřuje se na výběr zobrazovací metody pro navigaci, volbu přístupu, indikace a kontraindikace této techniky. Dále se článek věnuje doporučením týkajícím se minimalizace rizika krvácení a správného nastavení antikoagulační či antiagregační léčby a přehledně popisuje celkový postup této bioptické metody. Závěrem jsou uvedena doporučení pro trénink lékařů provádějících biopsie s cílem zajistit maximální bezpečnost výkonů.
Vliv angiogenních faktorů a mateřské endoteliální dysfunkce na výsledek těhotenství
Cíl: Analýza vztahu zvýšeného poměru solubilního tyrosinkinázového receptoru typu 1 a placentárního růstového faktoru (sFlt-1/PlGF) a zhoršeného perinatálního výsledku. Soubor a metodika: Do výzkumu jsme zahrnuli pacientky přijaté k hospitalizaci v gestačním týdnu 22+0 až 34+6 v období od února 2024 do června 2025. U pacientek jsme vyšetřili hladinu poměru sFlt-1/PlGF a sledovali jsme vztah hodnoty poměru sFlt-1/PlGF a výsledku těhotenství. Posuzovali jsme, zda u pacientek se zvýšenými hladinami poměru sFlt-1/PlGF dojde k rozvoji stavu, který povede k předčasnému porodu (spontánnímu, či iatrogennímu). Výsledky: Celkem bylo do souboru zařazeno 78 pacientek, z nichž 47 porodilo před 37. gestačním týdnem a 31 pacientek po 37. gestačním týdnu. Poměr sFlt-1/PlGF se jevil jako významný z pohledu rizika předčasného porodu. Téměř všechny ženy, u nichž byla hodnota poměru sFlt-1/PlGF > 100, porodily před 37. gestačním týdnem. Na základě sesbíraných dat jsme si vytvořili model, který měl stanovit pravděpodobnost rizika porodu do 3 či 7 dnů. Model měl nízkou senzitivu (0,32 a 0,53) a vysokou specificitu (v obou případech 0,91). Celkem přesně určoval pacientky, které do 3 či 7 dnů neporodí. Závěr: Hladina poměru sFlt-1/PlGF je užitečným nástrojem při posuzovaní dalšího průběhu gravidity.
solubilní tyrosinkinázový receptor typu 1
Vliv produktů akumulace lipidů, triglyceridového/glukózového indexu a viscerálního adipozitního indexu na kardiometabolické rizikové faktory u mladých pacientek se syndromem polycystických ovarií
Cíl: Zjistit, zda se index triglyceridů/glukózy (TyG-index – triglycerides), produkt akumulace lipidů (LAP – lipid accumulation product) a index viscerálního tuku (VAI – visceral adiposity index) liší u mladých pacientek se syndromem polycystických ovarií (PCOS – polycystic ovary syndrome) ve srovnání se skupinou bez PCOS, a zkoumat vztah mezi těmito markery a rizikem kardiovaskulárních onemocnění (CVO – cardiovascular disease) u pacientek s PCOS. Materiály a metody: Do studie bylo zahrnuto 192 žen s PCOS a 148 zdravých žen bez PCOS s daným věkem a indexem tělesné hmotnosti (BMI). Byly stanoveny sérové androgeny, pohlavní hormony, lipidy, glukóza nalačno, inzulin nalačno a hladiny N-terminálního mozkového natriuretického peptidu (Nt-probnp). Byl proveden perorální glukózový toleranční test se 75 g glukózy. Byl vypočítán index homeostatického modelu – inzulinová rezistence (HOMA-IR) a Matsudův index citlivosti na inzulin. Byly stanoveny hladiny TyG-index, LAP a VAI. Výsledky: TyG, LAP a VAI byly u pacientek s PCOS signifikantně vyšší než v kontrolní skupině (p = 0,001 vs. p = 0,001 vs. p = 0,001). HOMA-IR byl signifikantně vyšší u pacientek s PCOS a Matsuda ISI byl signifikantně nižší u pacientek s PCOS (p = 0,001 vs. p = 0,001). Hladiny Nt-probnp byly u pacientek s PCOS signifikantně vyšší (p = 0,001). Hladiny celkového testosteronu a androstendionu v séru signifikantně korelovaly s TyG, LAP a VAI. Nt-probnp signifikantně koreloval s TyG, LAP a VAI. LDL pozitivně a HDL negativně koreloval s TyG-indexem, LAP a VAI. Závěr: Pacientky s PCOS mají zvýšené hodnoty TyG-indexu, LAP a VAI. TyG index, LAP a VAI mohou naznačovat zvýšené riziko kardiovaskulárních onemocnění a hyperandrogenizmu u pacientek s PCOS.
Klinicky významné histopatologické charakteristiky a biomarkery karcinomu endometria
Cíl studie: Poskytnout přehled nejdůležitějších histopatologických charakteristik a biomarkerů endometriálního karcinomu, které mají klinický význam pro prognózu, predikci odpovědi na léčbu a rozhodování o adjuvantní terapii. Metodika a výsledky: Endometriální karcinom je nejčastější malignitou ženského reprodukčního traktu v rozvinutých zemích. Prognóza onemocnění je určena nejen anatomickým rozsahem onemocnění, ale i řadou neanatomických faktorů. Významnou roli hraje histologický typ nádoru, přítomnost lymfovaskulární invaze nebo specifický vzorec invaze do myometria (MELF). Současná molekulární klasifikace rozděluje karcinomy do čtyř skupin (POLEmut, MMRd, NSMP a TP53mut), které se liší prognózou i odpovědí na terapii. Mezi další klinicky využitelné biomarkery patří estrogenové a progesteronové receptory, L1CAM, HER2, CA125 a HE4. Perspektivní výzkum se zaměřuje na nové biomarkery, jako jsou TROP2, cirkulující nádorová DNA (ctDNA), kruhové RNA (circRNA), TILs a folátový receptor alfa (FR). Tyto markery umožňují lepší stratifikaci rizika a identifikaci pacientek vhodných pro cílenou léčbu. Kombinace více biomarkerů s klinicko-patologickými charakteristikami zvyšuje přesnost stratifikace rizika a predikce odpovědi na zvolenou terapii. Závěr: Integrace histopatologických znaků a biomarkerů do rutinní praxe umožňuje přesnější odhad prognózy a racionálnější volbu adjuvantní terapie. Stále větší počet neanatomických biomarkerů se u karcinomu endometria stává nedílnou součástí rozhodovacího algoritmu.
Perinatální výsledky u těžké preeklampsie s peritoneálním ascitem – zkušenosti z jednoho terciárního centra
Cíl: Tato studie si kladla za cíl zhodnotit mateřské a novorozenecké výsledky u žen s těžkou preeklampsií (PE) s peritoneálním ascitem a bez něj. Metody: V této retrospektivní kohortové studii bylo hodnoceno 76 těhotných žen s diagnózou těžké PE v období od ledna 2019 do ledna 2024, z toho 23 s peritoneálním ascitem a 53 bez něj. Mezi oběma skupinami byly porovnány demografické, klinické a laboratorní parametry matky, stejně jako novorozenecké výsledky. Výsledky: Ženy s těžkou PE a peritoneálním ascitem měly vyšší míru předchozí preeklampsie (30,4 vs. 7,5 %; p = 0,009), zrakových symptomů (52,2 vs. 22,6 %; p = 0,011) a transfuzí krve matky (47,8 vs. 13,2 %; p = 0,001). Vykazovaly také významně vyšší hladiny močoviny a proteinurii (p < 0,05). Z hlediska neonatálních výsledků se novorozenci ve skupině s ascitem narodili dříve (31,5 ± 3,9 vs. 33,8 ± 3,1 týdne; p = 0,008), měli nižší porodní hmotnost (medián 1 400 vs. 1 990 g; p = 0,015) a vyšší počet hospitalizací na JIP (60,9 vs. 34,0 %; p = 0,029) s delší hospitalizací na JIP (p = 0,003). Ve skupině s ascitem byl pozorován jeden případ HELLP syndromu. Závěr: Přítomnost peritoneálního ascitu u těžké preeklampsie je spojena s horšími mateřskými a neonatálními výsledky, vč. zvýšené potřeby transfuze a nepříznivých perinatálních ukazatelů. Detekce ascitu může sloužit jako důležitý klinický marker závažnosti onemocnění a zdůrazňuje potřebu důkladnějšího sledování a včasné intervence.
Prezentujeme případ extrapelvické endometriózy Bartholinovy žlázy u zdravé 40leté ženy se dvěma porody. Po posledním porodu před 10 lety měla cyklické bolesti s otokem v oblasti Bartholinovy žlázy a dyspareunii s vulvodynií. Byla provedena primární excize a endometrióza Bartholinovy žlázy byla patohistologicky prokázána jako extrémně vzácné gynekologické onemocnění. Kontrolní vyšetření 2 měsíce po operaci prokázalo kompletní uzdravení bez vulvodynie a dyspareunie.
Vliv vybraných rozměrů struktur pánevního dna na průběh porodu – přehled literatury
Svalové a vazivové struktury pánevního dna hrají důležitou roli v průběhu celého života ženy a mohou ovlivňovat i průběh porodu. Poranění měkkých částí pánevního dna významně ovlivňuje kvalitu dalšího života ženy. V poslední době se objevují práce, jež hodnotí struktury pánevního dna již před porodem. Jejich snahou je zjistit, zda se na procesu porodu a jeho výsledném vedení nepodílí i určité jeho funkční nebo anatomické změny. Jednou z metod, která se snaží objektivizovat připravenost svaloviny pánevního dna k porodu, je transperineální ultrazvuk. Tato práce shrnuje současné vědecké poznatky o využití transperineálního ultrazvuku při hodnocení vybraných rozměrů pánevního dna a jejich vlivu na průběh porodu. Řada studií prokázala, že signifikantně menší rozměry genitálního hiátu jsou asociovány s častější nutností operačního ukončení porodu nebo prodloužením druhé doby porodní. Hodnocení svalového pánevního dna pomocí transperineálního ultrazvuku by v budoucnu mohlo napomoci k identifikaci rodiček s vyšším rizikem komplikací v průběhu vaginálního porodu. Identifikace rodiček se zvýšeným rizikem umožní hledání cílených postupů, jak toto riziko eliminovat, případně doporučit optimální způsob porodu s ohledem na zhodnocení dalších rizikových faktorů a klinických okolností. V současné době nelze brát hodnocení svalového pánevního dna pomocí transperineálního ultrazvuku jako jediný validní marker ke stanovení optimální strategie vedení porodu. Porod je komplexní děj a rozměry svalového pánevního dna jsou pouze jednou z proměnných, kterou je možné hodnotit. Význam metody je třeba ověřit pomocí dalších klinických studií.
Robotická interpozice mezorekta při nízké resekci rekta pro endometriózu s využitím kontroly perfuze tkání pomocí indocyaninové zeleně
Úvod: Endometrióza rekta je závažné onemocnění a její chirurgická léčba patří mezi náročné výkony, často s nutností multidisciplinárního přístupu. Je spojena se značným rizikem peri- a pooperačních komplikací. Mezi nejzávažnější patří tvorba rektovaginální píštěle. Může se vyskytovat s frekvencí až 10 % z celkového počtu resekčních výkonů endometriózy rekta. Mezi možné preventivní faktory patří volba operačního postupu; jednak provedením dvojstupňového výkonu (resekce s terminální stomií a následné zanoření stomie se střevní anastomózou), což není vzhledem nutnosti dvou operačních výkonu z pohledu pacienta optimální, a jednak snahou o interpozici vitální tkáně pacienta do místa anastomózy, respektive místa sutury střevní stěny. K tomuto účelu bývá využíván lalok omenta, event. může být k tomuto účelu použita i část mezorekta. Možnost ověření vitality takového laloku by měla být považována za zásadní z hlediska prevence insuficience anastomózy. Metodika: Pacientka s roboticky asistovanou laparoskopickou segmentární resekcí těžké formy endometriózy rekta, rektovaginálního septa a pochvy dle #ENZIAN klasifikace A3 a C3 s využitím interpozice mezorekta a použitím kontroly perfuze tkání pomocí indocyaninové zeleně. Závěr: Použití hodnocení perfuze tkáně při provádění interpozice laloků tkáně může do budoucna přinést zpřesnění práce chirurgů, přispět k úspěšnosti provedení těchto výkonů a k zajištění prevence vzniku rektovaginální píštěle.
Limity skríningu a prevencie preeklampsie v populácii žien po metódach asistovanej reprodukcie
Tehotenstvá po metódach asistovanej reprodukcie predstavujú zvýšené riziko rozvoja preeklampsie, dostupné dáta ukazujú, že jedným z rizikových faktorov je prenos embrya v plne substituovanom cykle. Vyšetrenie pulzatilného indexu uterinnej artérie je spolu s materskými faktormi a sérovými biomarkermi základom pre skríning preeklampsie v I. trimestri. Súčasné dôkazy ukazujú, že spôsob prípravy endometria k prenosu embrya môže ovplyvniť hodnoty pulzatilného indexu uterinnej artérie, a tým aj vplyv na odhad rizika preeklampsie.
Cytologické verzus histologické nálezy pri ASCUS cervikálnej dysplázii – retrospektívna štúdia
Cieľ: Cytologická kategória atypických skvamóznych buniek neurčitého významu zahŕňa bunkové abnormality, ktoré sú viac závažné ako zápalové zmeny, avšak sú nedostatočné na zaradenie do kategórie skvamóznych intraepitelových lézii. Táto práca je zameraná na určenie miery rizika prítomnosti high-grade dysplázii cervixu u žien s touto cytologickou abnormalitou. Metodika: Retrospektívne boli zozbierané dáta od žien s cytologickým nálezom atypických skvamóznych buniek neurčitého významu, ktoré podstúpili kolposkopické vyšetrenie medzi januárom 2020 až júnom 2024. Celkovo 104 pacientok, ktoré podstúpili kolposkopicky navigovanú biopsiu, bolo zaradených do štúdie. Výsledky: Medzi 104 bioptickými vzorkami cervixu od pacientok s cytologickým nálezom atypických skvamóznych buniek neurčitého významu bol histologický výsledok v 56 prípadoch (53,8 %) negatívny na prítomnosť prednádorových zmien. V 48 prípadoch (46,2 %) bola potvrdená cervikálna intraepitelová neoplázia, pričom v 23,1 % (n = 24) bola potvrdená cervikálna intraepitelová neoplázia 2+. Zároveň medzi 77 pozitívne testovanými ženami na prítomnosť vysokorizikových typov ľudského papilomavírusu neboli prednádorové zmeny krčka maternice histologicky potvrdené takmer v polovici prípadov (n = 36), zatiaľ čo medzi 23 ženami negatívne testovanými na prítomnosť vysokorizikových typov ľudského papilomavírusu neboli prednádorové zmeny potvrdené v 16 prípadoch. V 4 prípadoch nebol výsledok testovania na prítomnosť vysokorizikových typov ľudského papilomavírusu známy. Záver: Práca poukazuje na 23,1% mieru prítomnosti cervikálnej intraepitelovej neoplázie 2+ u žien s cytologickým nálezom atypických skvamóznych buniek neurčitého významu. Zároveň naznačuje možnú nižšiu špecificitu, ale vyššiu mieru negatívnej prediktívnej hodnoty testu na prítomnosť vysokorizikových typov ľudského papilomavírusu pri detekcii prednádorových zmien u žien s touto cytologickou abnormalitou.
Prenatální sonografické znaky a výsledky defektů radiálního paprsku – 14 případů s přehledem literatury
Cíl: V této studii jsme si kladli za cíl prezentovat demografické, ultrasonografické, genetické, porodnické a poporodní výsledky u 14 pacientek s diagnózou defektu radiálního paprsku. Materiály a metody: Celkem 14 pacientek s diagnózou defektu paprsku radiálního. Za defekt paprsku radiálního byl diagnostikován nedostatek vývoje nebo hypoplazie jakékoli preaxiální části horní končetiny na ultrasonografickém vyšetření. Byl zjištěn věk matky, gestační týden v době diagnózy, lateralita defektu radiálního paprsku, genetické výsledky, přítomnost komorbidních anomálií, stav ukončení těhotenství a poporodní prognóza. Výsledky: Věkové rozpětí matky v době diagnózy bylo 17–38 let a gestační věk se pohyboval mezi 14 a 26 týdny. Čtyři z defektů radiálního paprsku byly bilaterální, deset jednostranných. Trisomie 18 byla identifikována ve dvou případech. Osm případů akceptovalo ukončení těhotenství. Tři případy odmítly ukončení těhotenství a během sledování těhotenství došlo ke spontánnímu intrauterinnímu úmrtí. Jeden případ byl diagnostikován s asociací VACTERL a zemřel 13. den po porodu. Jeden případ byl sledován pro Fanconiho aplastickou anémii a jeden případ měl v etiologii syndrom amniotického pruhu a žije s protézou. Závěr: Frekvence defektu radiálního paprsku doprovázeného syndromickými a vrozenými anomáliemi byla vysoká a vizualizace radiální kosti nebo jiných preaxiálních kostních struktur na fetálním ultrasonografii v I. trimestru zajistí diagnózu defektu radiálního paprsku v raných gestačních týdnech. V případě diagnózy defektu radiálního paprsku by měl být proveden screening systémových orgánů s podrobnou ultrasonografií a všem rodinám by měl být doporučen nezbytný invazivní postup pro vyšetření karyotypu.
Ovariální karcinom a možnosti multimodální prehabilitace – případová studie
Cíl: Cílem kazuistiky je prezentovat vliv multimodální prehabilitace na kvalitu života, kognitivní výkon, fyzickou zdatnost a nutriční stav u pacientky s pokročilým high grade serózním ovariálním karcinomem. Metodika: Jednalo se o 74letou pacientku s diagnózou high- -grade serózního karcinomu ovaria pT3bN1a, indikovanou k radikálnímu operačnímu výkonu po ukončení tří cyklů neoadjuvantní chemoterapie. Pacientka absolvovala 3týdenní intenzivní multimodální prehabilitaci v režimu 4/7 s intervencemi fyzioterapeuta, ergoterapeuta, nutričního specialisty, klinického psychologa a rehabilitačního lékaře. Efekt programu byl hodnocen pomocí funkčních testů, psychologických škál a nutriční analýzy tělesného složení (InBody). Výsledky: Bylo zaznamenáno zlepšení ve všech hlavních doménách: snížení disability (WHODAS z 20 → 5 %), zlepšení kognitivních funkcí (MoCA 22 → 25 bodů), snížení vnímaného stresu (PSS-10 17 → 11), zlepšení indexu křehkosti (FI 3 → 1) a plná soběstačnost dle Katzova indexu (6/6). Došlo také ke zlepšení fyzické výkonnosti (6MWT +42 m, 5×SST −6,5 s, nárůst síly stisku ruky +4 kg). Respirační parametry (FVC, FEV1, PEF) ukázaly významné zlepšení ventilační kapacity. V nutričních parametrech došlo ke snížení rizika malnutrice u screeningového dotazníku MUST. Bioimpedanční analýza prokázala mírný nárůst tukové složky a viscerálního tuku. Závěr: Multimodální prehabilitace měla pozitivní vliv na celkový psychosenzomotorický potenciál pacientky, snížila stupeň disability, zlepšila fyzickou i psychickou připravenost na radikální chirurgický výkon a potvrdila svůj význam v onkogynekologii.
Endometrióza sleziny – multidisciplinární chirurgické řešení u pacientky s komplexním obrazem hluboké infiltrující endometriózy pánve
Obecně jsou nejčastějšími lokalizacemi endometriózy pánevní orgány a slezina byla donedávna zmiňována jako jediný orgán dutiny břišní rezistentní na rozvoj endometriózy. Naše kazuistika popisuje diferenciální diagnostiku slezinné cysty jako náhodného nálezu při vyšetřování endometriózy, její mezioborové řešení v rámci chirurgie, gynekologie, radiologie a infekčního lékařství, s využitím roboticky asistované miniinvazivní chirurgie.
Mimoděložní těhotenství v molární oblasti s jizvou po císařském řezu léčenou methotrexátem – kazuistika a přehled literatury
Cíl: Prezentovat vzácný případ částečného molárního těhotenství implantovaného do jizvy po předchozím císařském řezu a shrnout literaturu. Kazuistika: Žena, 33 let (gravida 5, dva předchozí císařské řezy, dva spontánní potraty), se dostavila s vaginálním špiněním a bolestmi v podbřišku v 6. týdnu těhotenství. Transvaginální ultrasonografie odhalila v místě jizvy po císařském řezu gestační váček o rozměrech 28 × 19 mm, který obsahoval 4-mm plod s pozitivní srdeční aktivitou. Pod ultrazvukovým dohledem byla provedena vakuová kyretáž. Deset dní po zákroku vzbudily rostoucí hladiny beta-hCG v séru a přetrvávající cystická masa na ultrazvuku podezření na molární těhotenství. Byla podána jednorázová systémová dávka methotrexátu. Histopatologie potvrdila částečné molární těhotenství. Hladiny beta-hCG v séru pacientky se normalizovaly do 8 týdnů. Závěr: Částečné molární těhotenství v jizvě po císařském řezu je extrémně vzácný stav, který se může projevovat vaginálním krvácením a bolestí v pánvi. Včasné rozpoznání pomocí ultrazvuku a laboratorního vyšetření v kombinaci s včasnou intervencí včetně kyretáže a léčby methotrexátem mohou vést k úplnému vyřešení. Lékaři by měli tuto diagnózu zvážit u pacientek s předchozími císařskými řezy, aby zajistili optimální výsledky.
Vysokofrekvenční elektromagnetická stimulace pánevního dna
Úvod: Stresová inkontinence moči (SUI – stress urinary incontinence) představuje významný zdravotní problém žen, který zásadně snižuje kvalitu života. Konzervativní léčba zahrnuje zejména cvičení svalů pánevního dna, jehož účinnost je limitována schopností pacientky aktivně zapojit svaly a dlouhodobou compliance. Alternativou je elektrická stimulace pánevního dna, která však bývá někdy bolestivá a vyžaduje invazivní aplikaci sond na pánevní dno. Novou možností je vysokofrekvenční elektromagnetická stimulace pomocí technologie vysokofrekvenční elektromagnetické stimulace (HITS – High-Intensity Tesla Stimulation), která vyvolává intenzivní svalové kontrakce bez nutnosti zavádění sond nebo elektrod a s vyšší tolerancí pacientek. Cílem práce bylo vyhodnotit účinnost šesti sezení HITS u žen se SIM – na základě subjektivního hodnocení pacientkami a objektivního hodnocení svalové síly podle modifikované Oxfordské škály (MOS) a elektromyografické aktivity pánevního dna pomocí sondy MAPLe (Multiple Array Probe Leiden). Metodika: Prospektivní studie probíhala v urogynekologickém centru Gyn-Line v Brně od února do září 2025. Bylo zařazeno 20 žen s urodynamicky prokázanou SIM, které nechtěly zatím podstoupit chirurgickou léčbu onemocnění. Pacientky absolvovaly šest sezení vysokofrekvenční elektromagnetické stimulace HITS na přístroji MagRex Pelvic Seat během 4–5 týdnů. Protokol zahrnoval kontrakce při frekvenci 25 Hz, 35 Hz a 35–75 Hz dle tolerance. Hodnocení účinnosti zahrnovalo MOS, elektromyografickou aktivitu svalů pánevního dna měřenou sondou MAPLe a subjektivní dotazník PGI-I (Patient Global Impression of Improvement). Statistická analýza proběhla pomocí Studentova t-testu při hladině statistické významnosti < 0,05. Výsledky: Všechny pacientky (n = 20; věk 62,5 ± 9,4 let; parita 2,4 ± 2,7; BMI 29,2 ± 6,4 kg/m²; 90 % po menopauze) dokončily sérii šesti sezení bez nežádoucích účinků. Procedura byla hodnocena jako bezbolestná a dobře snášená. Síla svalů dle MOS vzrostla z 2,4 na 3,8 (nárůst o 58,3 %). Elektromyografická aktivita pánevních svalů podle měření MAPLe se zvýšila ze 7,0 na 9,9 μV/s (nárůst o 41,4 %). Subjektivní hodnocení dle PGI-I se zlepšilo z 4,0 na 5,9 (nárůst o 47,5 %). Všechny rozdíly byly statisticky významné (p < 0,05). Závěr: Výsledky prokázaly, že vysokofrekvenční elektromagnetická stimulace HITS pánevního dna je bezpečná a účinná metoda konzervativní léčby stresové inkontinence moči u žen. Terapie vedla ke statisticky významnému zlepšení svalové síly hodnocené Oxfordskou škálou, elektromyografické aktivity pánevního dna podle MAPLe a rovněž subjektivního vnímání obtíží pacientkami. HITS tak může představovat alternativu nebo doplněk k tradičnímu cvičení pánevního dna. Pro potvrzení dlouhodobé účinnosti je doporučeno provést rozsáhlejší randomizované klinické studie.
Význam pozitivních resekčních okrajů v léčbě těžkých vulvárních prekanceróz – analýza vlastního souboru a literární přehled
Cíl: V mnoha zemích se během posledních 3 dekád výrazně zvýšila incidence vulvární intraepiteliální neoplazie jako prekurzoru vulvárního dlaždicobuněčného karcinomu, zatímco incidence karcinomu zůstala relativně nezměněna. Mezi rizikové faktory pro recidivu, resp. progresi se obvykle zahrnují pozitivní resekční okraje. Cílem této práce je na vlastním souboru zhodnotit riziko recidivy a progrese těžkých vulvárních prekanceróz u pacientek s histologickými „non in sano“ okraji. Soubor a metodika: Analyzovali jsme retrospektivně 62 žen po předchozí chirurgické léčbě těžké vulvární prekancerózy s histologickým výsledkem pozitivních resekčních okrajů. Pomocí PubMed vyhledávače jsme výsledky porovnali s literárními údaji. Výsledky: Celkem 35 (56,5 %) pacientek podstoupilo opakovaný chirurgický zákrok na vulvě. U poloviny z nich (18–51,4 %) histologické výsledky ukázaly recidivu ve stejném stadiu, u druhé poloviny již nebyly zjištěny žádné dysplastické změny. U žádné pacientky nebyla nalezena progrese v invazivní karcinom. Závěr: Kromě pozitivních resekčních okrajů se jeví jiné prediktivní faktory pro recidivu nebo progresi vulvární prekancerózy ještě důležitější vč. věku, kouření, imunosuprese, radioterapie, současné léze v pochvě nebo na čípku, bioaktivity lidských papilomavirů. Namísto opakovaných resekcí k dosažení histologických negativních okrajů preferujeme dlouhodobou, resp. celoživotní dispenzarizaci.
Vliv vybraných imunohistochemických a klinicko-patologických markerů na prognózu pacientek se zhoubným nádorem dělohy
Úvod: Karcinom endometria představuje nejčastější gynekologickou malignitu ve vyspělých zemích a jeho incidence v posledních dekádách roste. Prognóza pacientek závisí na kombinaci klinicko-patologických charakteristik a nově i molekulárních ukazatelů. Cílem této studie bylo analyzovat vliv vybraných prognostických markerů – imunohistochemických (L1CAM, ER, PR) a klasických (FIGO stadium, grade, myometrální invaze, postižení lymfatických uzlin, vzdálené metastázy) – na přežití pacientek s karcinomem endometria. Materiál a metody: Retrospektivně bylo hodnoceno 143 žen s histologicky potvrzeným karcinomem endometria léčených v letech 2014–2018. Všechny pacientky podstoupily primární chirurgickou léčbu. U resekátů byly provedeny imunohistochemické analýzy L1CAM, ER (estrogenový receptor) a PR (progesteronový receptor). Data byla statisticky zpracována pomocí Kaplan-Meierovy analýzy a Coxova modelu rizik, s adjustací na věk. Výsledky: Exprese L1CAM byla zjištěna u 14 % pacientek a byla spojena se zkrácením přežití (HR ≈ 3,9). ER a PR pozitivita (89 %, resp. 85 %) korelovala s příznivější prognózou (HR pro ER pozitivitu 0,21; PR 0,23). Klasické faktory jako vyšší grade, pokročilé FIGO stadium, cervikální a lymfovaskulární invaze či přítomnost metastáz v uzlinách byly statisticky významně spojeny s horším přežitím. Zajímavým zjištěním byla výrazně lepší prognóza u asymptomatických pacientek – přítomnost symptomů zvyšovala riziko úmrtí až čtyřnásobně. Závěr: L1CAM pozitivita a ztráta hormonálních receptorů představují významné nepříznivé prognostické faktory. Jejich zařazení do vyšetření rutinního imunohistochemického panelu zlepšuje stratifikaci rizika a personalizaci léčby, což v době publikace této práce je již zahrnuto v aktualizovaných ESGO-ESTRO-ESP guidelines 2025. Současně bylo prokázáno, že absence symptomů při diagnóze je příznivým ukazatelem přežití. Výsledky podporují další výzkum prognostických markerů a jejich integraci do klinických rozhodovacích algoritmů.
Kryokonzervace oocytů pro zachování ženské plodnosti
Cíl: Cílem studie je získat informace o úspěšnosti kryokonzervace lidských oocytů. Social freezing je metoda pro uchování plodnosti i v pozdějším věku, díky němuž mají ženy větší flexibilitu a možnost plánovat rodinu podle individuálních potřeb. Nicméně z důvodu nízké informovanosti a vysokým nákladům je tato metoda využívána v České republice minimálně. Soubor a metodika: V období od ledna 2018 do srpna 2024 bylo provedeno 93 odběrů oocytů u žen podstupujících hormonální stimulaci v rámci programu social freezing. Klientky byly rozděleny podle věku do dvou skupin: do 35 let a nad 35 let. Každá věková skupina byla dále rozdělena do dvou kategorií podle počtu vitrifikovaných oocytů: do 4 oocytů a nad 4 oocyty. Porovnali jsme úspěšnost metody vitrifikace oocytů klientek s úspěšností vitrifikace oocytů u zdravých anonymních dárkyň. Výsledky: V každé kategorii jsme vyhodnotili procento přežitých oocytů po ohřátí, tzv. survival rate (SR), procento oplozených oocytů, tzv. fertilization rate (FR), a procento získaných kvalitních blastocyst z oplozených zygot, tzv. utilization rate (UR). SR byl 61,5–89,3 %. Nejnižší hodnota je ve skupině klientek nad 35 let se ziskem oocytů do 4. FR byl 50,0–80,0 %. Nejnižší hodnota je opět ve skupině klientek nad 35 let se ziskem oocytů do 4. UR byl 34,9–75,0 %. Nejnižší hodnota je ve skupině klientek nad 35 let se ziskem oocytů nad 4. Závěr: Prokázali jsme, že věk ženy v době zmrazení oocytů a počet zamrazených oocytů zůstávají dvěma klíčovými faktory, které určují pravděpodobnost úspěšnosti dosažení možnosti mít vlastní dítě v budoucnosti.
Který způsobuje menší bolest? Srovnání misoprostolu a dinoprostonu při indukci porodu
Cíl: Efektivní zvládání porodní bolesti je v prenatální péči zásadní. Identifikace faktorů, které přispívají ke zvýšené bolesti u pacientek podstupujících indukci porodu, je nezbytná pro optimalizaci kontroly bolesti. Tato studie hodnotí úroveň bolesti u pacientek po indukci porodu, kterým je vaginálně podáván misoprostol nebo dinoproston pro zrání děložního čípku, pomocí vizuální analogové stupnice (VAS – visual analog scale). Materiály a metody: Tato prospektivní studie zahrnuje 60 dobrovolnic, kterým byl podáván buď vaginálně dinoproston (50 %), nebo vaginálně misoprostol (50 %) jako látky podporující zrání děložního čípku. Skupina 1 se skládá z pacientek, jimž byl podáván misoprostol, skupina 2 zahrnuje pacientky, kterým byl podáván dinoproston. Skóre VAS bylo zaznamenáváno jak během aktivního porodu, tak i během porodu. Kromě těchto hodnocení bolesti byly zdokumentovány výsledky porodu a charakteristiky pacientek, mezi skupinami byly provedeny srovnávací analýzy. Výsledky: Podle skóre VAS byla intenzita bolesti ve skupině 1 v obou fázích porodu významně nižší ve srovnání se skupinou 2 (během aktivního porodu: 6,67 ± 2,68 vs. 7,77 ± 1,59; p < 0,05; během období korunkování: 8,9 ± 1,32 vs. 9,8 ± 0,55; p < 0,05). Skóre bolesti všech účastnic zaznamenané během korunkování bylo významně vyšší než skóre zaznamenané během aktivního porodu (p < 0,05). Mezi oběma látkami nebyl pozorován žádný statisticky významný rozdíl, pokud jde o podávání oxytocinu ani o interval od podání léku do porodu (p > 0,05). Závěr: Při výběru látky podporující zrání děložního čípku je třeba zohlednit skóre bolesti. Misoprostol může být spojen s nižší úrovní bolesti.
Porovnanie výskytu bolesti panvového pletenca a bolesti chrbta u žien po vaginálnom pôrode a cisárskom reze v populácii slovenských žien
Východiská: Častým problémom u žien po pôrode je častý výskyt bolesti panvového pletenca (PGP) a bolesti chrbta (LBP). Doposiaľ nebolo realizované zisťovanie prevalencie uvedených typov bolesti na území Slovenskej republiky. Cieľom našej štúdie bolo porovnanie výskytu PGP a LBP u žien po vaginálnom pôrode a cisárskom reze na území Slovenskej republiky v priebehu jedného roka 2024. Metódy: Prierezová štúdia, výskumný súbor pozostával zo 791 žien 12 týždňov až rok po pôrode. Priemerný vek bol 31,43 roka. Boli použité štandardizované dotazníky na slovenskú verziu Pelvic Gridle questionnaire a Oswestry Disability Index. Záver: Podľa typu pôrodu bol súbor rozdelený na skupinu so spontánnym pôrodom s počtom 633 žien a na skupinu s cisárskym rezom s počtom 158 žien. Signifikantné rozdiely boli zaznamenané vo výskyte bolesti a disability v oblasti chrbtice a v jej intenzite so silnejšími bolesťami v skupine s cisárskym rezom. Typ pôrodu nemal vplyv na výskyt bolesti panvového pletenca po pôrode. Cisársky rez mal vplyv na väčšiu intenzitu bolesti a disabilitu v oblasti chrbtice. Narušenie integrity v oblasti brušnej steny zvýšená citlivosť v oblasti jazvy po cisárskom reze, šetriaci pohybový režim, môžu vysvetliť vyšší výskyt bolesti v oblasti chrbtice u žien po cisárskom reze.
Věkově specifická incidence a mortalita karcinomů děložního hrdla v ČR – analýza celostátních dat a dat onkogynekologického centra
Cíl: Analyzovat v jednotlivých věkových kohortách incidenci a mortalitu karcinomu hrdla děložního v České republice s využitím celostátních dat a dat největšího onkogynekologického centra v České republice. Soubor a metodika: Analýza vlastního souboru nově léčených karcinomů děložního hrdla z let 2022–2024, analýza trendů incidence a mortality z dat Národního onkologického registru Ústavu zdravotnických informací a statistiky (ÚZIS) v letech 2000–2023. Výsledky: Incidence a mortalita cervikálních karcinomů zaznamenává posledních 20 let v České republice signifikantní pokles. Pokles dobře koreluje s kroky, které vedly k lepší organizaci a implementacím změn screeningového programu. Analýza v jednotlivých věkových kohortách ukazuje, že v kohortě do 34 let došlo k největšímu poklesu incidence a mortality, přesto u více než 50 % žen s karcinomy této skupiny cytologický screening a následný management selhal. Trend vzestupu incidence v kohortách 35–44 a 45–54 let nutí k zamyšlení o příčinách. Vysoké procento invazivních karcinomů u žen vyšetřených u gynekologa v posledních 3 letech vyžaduje analýzu kvality cytologických laboratoří a managementu u registrujících gynekologů. Zapojení HR HPV (high-risk human papillomavirus) testace a referování na expertní kolposkopie diskrepantních nálezů je jednou z cest ke zlepšení. Dále by měly být zavedeny audity diagnostikovaných karcinomů u žen, které prošly screeningem. Největším úkolem bude aktivovat rigidní populaci žen podceňující význam pravidelných screeningových vyšetření. Závěr: I přes celkový příznivý pokles incidence a mortality ukazuje analýza jednotlivých věkových kohort cesty ke zlepšení, které vyžadují jednotlivé věkové skupiny žen individuálně.
Screening karcinomu děložního hrdla v evropském kontextu – od cytologie k primární HPV testaci
Karcinom děložního hrdla zůstává významným onkologickým problémem celosvětově, a to i přesto, že jeho vzniku lze v mnoha případech účinně předcházet vhodnými metodami, jako je vakcinace proti lidskému papilomaviru (HPV – human papillomavirus), včasná detekce a terapie přednádorových stavů a účinná terapie časných stadií onemocnění. V posledních letech dochází v řadě evropských zemí k zásadním změnám v přístupu ke screeningu tohoto onemocnění – od konvenční cytologie směrem k primární HPV testaci. Tento trend vychází z doporučení Světové zdravotnické organizace a Mezinárodní agentury pro výzkum rakoviny a je podpořen řadou klinických studií prokazujících vyšší senzitivitu HPV testů pro zachycení závažných lézí děložního hrdla. Článek přehledně shrnuje aktuální stav screeningu karcinomu děložního hrdla v evropských státech, se zaměřením na použité metody, frekvenci testování, organizaci screeningových programů a možnosti self-samplingu (z angličtiny, tzv. samoodběru).
HLA-C a KIR interakce jako možná příčina reprodukčních neúspěchů
Cíl: Navzdory pokrokům v asistované reprodukci zůstává příčina až 50 % případů idiopatických poruch plodnosti neobjasněna. Imunitní systém, zejména interakce mezi HLA-C (human leukocyte antigen-C) molekulami trofoblastu a KIR (killer-cell immunoglobulin-like receptors) receptory na uterinních NK (natural killer) buňkách, hraje zásadní roli v implantaci a vývoji placenty. Cílem analýzy bylo zhodnotit naše zkušenosti s testováním KIR/HLA-C kompatibility a jeho možnou roli v personalizaci léčby neplodnosti. Metodika: Jedná se o intervenční studii zkoumající úspěšnost terapie 23 párů, které v období mezi 1/2023 a 12/2024 podstoupili léčbu neplodnosti s darovanými gametami, doplněnou o zohlednění KIR/HLA-C kompatibility mezi příjemkyní a dárkyní/dárcem. Pro lepší homogenitu souboru byly pacientky v intervenční skupině rozděleny do dvou podskupin. První tvořilo 14 párů podstupujících první terapii s darovanými gametami. Druhou podskupinu tvořilo 9 párů s historií opakovaných neúspěšných embryotransferů z darovaných gamet. Jako kontrolní skupina bylo použito 320 single embryotransferů s darovanými gametami u párů léčených standardním způsobem v období mezi 1/2023 a 12/2024. Výsledky: V obou intervenčních podskupinách byla úspěšnost srovnatelná. Klinické těhotenství bylo dosaženo v 62,5 %, resp. 63,6 % případů, což převyšovalo průměrnou úspěšnost 55,2 % v kontrolním souboru. Závěr: Vysoký počet dosažených klinických těhotenství v prognosticky neperspektivní skupině zatížené opakovaně neúspěšnými embryotransfery se zdá být terapeutickým úspěchem. Je třeba vést v patrnosti nízký počet hodnocených transferů, nicméně tento výsledek naznačuje, že testování KIR/HLA-C kompatibility mezi příjemkyní a dárkyní/dárcem a její zohlednění při výběru dárkyně/dárce může v indikovaných situacích výrazně zvýšit úspěšnost terapie.
killer-cell immunoglobulin-like receptors
vNOTES hysterektomie snižuje míru laparotomie u obezity III. stupně – retrospektivní srovnávací studie
Cíl: Tato studie si klade za cíl porovnat výsledky laparoskopické hysterektomie (LH) a hysterektomie vNOTES (vaginální transluminální endoskopická chirurgie s přirozeným otvorem) (vNH) u obézních pacientek podstupujících zákrok z benigních gynekologických indikací, přičemž výsledky byly stratifikovány podle třídy obezity (třída I, II a III). Materiály a metody: Retrospektivně jsme zhodnotili data pacientek s indexem tělesné hmotnosti (BMI) ≥ 30 kg/m², které podstoupily buď LH, nebo vNH z benigních indikací v terciární fakultní a výzkumné nemocnici v období od ledna 2020 do prosince 2024. Výsledky: Do této monocentrické studie bylo zahrnuto celkem 134 pacientek (70 LH, 64 vNH). Medián operační doby byl ve skupině vNH významně delší (205 min vs. 178 min; p < 0,01). Celkově byla míra závažných komplikací v obou skupinách podobná. Nejvýraznějším zjištěním studie bylo, že u pacientek s obezitou třídy III (BMI ≥ 40 kg/m²) přístup vNOTES významně snížil míru konverze k laparotomii ve srovnání s laparoskopií (0 vs. 23,5 %; p = 0,035). Závěr: Naše studie ukazuje, že nejvýznamnější výhodou operace vNOTES u obézních pacientek podstupujících benigní hysterektomii je snížení míry konverze k laparotomii, zejména ve skupině s obezitou třídy III. Metoda vNOTES statisticky eliminovala riziko konverze k laparotomii ve srovnání s laparoskopií u pacientek s obezitou třídy III (OR 0,08; 95% CI 0,00–0,91; p = 0,035). Tato zjištění podtrhují důležitost stratifikace rizika na základě BMI pacienta při výběru minimálně invazivního chirurgického přístupu u obézních pacientů.
Podtlaková terapie hojení ran v onkogynekologii – současné poznatky a klinické využití
Podtlaková terapie ran představuje moderní a účinnou metodu prevence a léčby komplikací hojení operačních ran, jejíž využití v posledních letech narůstá také v gynekologii, zejména v oblasti gynekologické onkologie. Mechanismus účinku této metody zahrnuje zajištění efektivní drenáže, redukci edému, podporu angiogeneze a stimulaci tvorby granulační tkáně, což ve svém důsledku přispívá k rychlejšímu hojení a nižšímu riziku infekce, vzniku seromu či dehiscence rány. Účinnost podtlakové terapie byla prokázána při léčbě komplikovaných, infikovaných nebo dehiscentních ran po onkogynekologických operacích. Novější studie rovněž naznačují, že profylaktická aplikace podtlakové terapie na primárně uzavřené incize po laparotomii či vulvektomii může významně snížit výskyt chirurgických komplikací, zkrátit dobu hospitalizace a urychlit rekonvalescenci, což je obzvláště významné u pacientek, které mají podstoupit adjuvantní léčbu. Vzhledem k tomu, že většina dostupných důkazů vychází z retrospektivních studií, je však třeba dalších prospektivních randomizovaných studií, které by potvrdily účinnost této metody jak v léčbě, tak v prevenci, a umožnily její zařazení do standardní perioperační péče v onkogynekologii.
Epidemiologický profil těhotných žen a perinatální výsledky novorozenců s gastroschízou z jednoho referenčního centra v severovýchodní Brazílii
Cíl: Stanovit mateřský epidemiologický profil a perinatální výsledky plodů s gastroschízou v referenčním centru v severovýchodní Brazílii. Metody: Retrospektivní kohortová studie byla provedena v období od ledna 2014 do prosince 2022 s využitím lékařské dokumentace. Kritéria pro zařazení zahrnovala těhotenství ≥ 24 týdnů s prenatální diagnózou gastroschízy potvrzenou v postnatálním období. Výsledky: Během sledovaného období se v zařízení narodilo 1 773 novorozenců s vrozenými vadami, z nichž 50 bylo identifikováno s gastroschízou a čtyři případy byly vyloučeny. Prevalence gastroschízy byla 11,5/10 000. Co se týče sociodemografického profilu matek, průměrný věk byl 21 let, 38/46 (83 %) mělo smíšený těhotenský syndrom, 34/46 (74 %) mělo partnera a 32/46 (70 %) mělo středoškolské vzdělání. Pokud jde o související onemocnění matek, pouze 6/46 (13 %) mělo hypertenzi, žádná neměla preexistující diabetes mellitus a 4/46 (8,7 %) vyvinulo gestační diabetes mellitus. Co se týče typu gastroschízy, bylo 33/46 (71 %) klasifikováno jako jednoduché, 11/46 (23,9 %) jako komplexní a 2/46 (4,4 %) neměly žádné informace. U 36/46 novorozenců s gastroschízou byl primární uzávěr proveden při první operaci. Průměrná doba používání mechanické ventilace byla 13 dní, průměrný časový interval mezi operací a podáním okolního vzduchu byl 8 dní, průměrná doba používání parenterální výživy byla 35 dní a průměrná délka pobytu na jednotce intenzivní péče pro novorozence (NICU) byla 39 dní. Mezi klinické komplikace u novorozenců s gastroschízou patřila neonatální infekce u 35/46 (76 %), krevní transfuze u 33/46 (72 %), hydroelektrolytické poruchy a sepse u 29/46 (63 %) a cholestáza a plísňová infekce/sepse u 8/46 (17 %). K úmrtí novorozence došlo u 16/46 (34,8 %). Závěr: Novorozenci s gastroschízou vykazovali vysokou míru chirurgických zákroků s primárním uzávěrem, krevní transfuzí a neonatální infekcí. Dále jsme identifikovali dlouhodobé užívání parenterální výživy, dlouhodobý pobyt na jednotce intenzivní péče o novorozence a dlouhodobé užívání antibiotik.
Cinthia Maria Gomes da Costa Escoto Esteche
Srovnání histologické struktury kryokonzervované ovariální tkáně metodou pomalého zamražení
Cíl: Cílem této studie bylo ověřit metodiku kryokonzervace ovariální tkáně metodou pomalého mražení jako metodu pro zachování fertility a její možné zavedení do klinické praxe Centra asistované reprodukce Fakultní nemocnice Olomouc. Současně byla optimalizována a nacvičena technika samotné kryokonzervace. Soubor a metodika: Studie probíhala v období od dubna 2022 do prosince 2024 na Porodnicko- -gynekologické klinice Fakultní nemocnice Olomouc a zahrnovala šest transgender pacientek ve věku 19–25 let, které podstoupily laparoskopickou hysterektomii s oboustrannou adnexektomii v rámci chirurgické tranzice. Získaná ovariální tkáň byla bezprostředně po vyjmutí zpracována a kryokonzervována metodou pomalého zamražování v Centru asistované reprodukce Fakultní nemocnice Olomouc. Histopatologické hodnocení ovariální tkáně bylo provedeno před kryokonzervací, následně po rozmražení vzorků na Ústavu klinické a molekulární patologie Fakultní nemocnice Olomouc. Výsledky: Výsledky morfologického hodnocení ovariální tkáně po kryokonzervaci potvrdily zachovalost strukturálních charakteristik folikulů i stromální komponenty bez známek výrazné degenerace. Závěr: Výsledky tak potvrzují, že použitý protokol kryokonzervace ovariální tkáně metodou pomalého mražení je vhodný a dostatečně šetrný pro klinické využití. Tato metodika představuje spolehlivou možnost zachování plodnosti u pacientek podstupujících gonadektomii, s potenciálním uplatněním při následné transplantaci či in vitro kultivaci folikulů.