Česká gynekologie je oficiální časopis České gynekologické a porodnické společnosti ČLS JEP. Hlavním zaměřením časopisu je postgraduální výuka a informace o současném stavu a vývoji této oblasti medicíny doma a v zahraničí, dále publikace původních studií a zkušeností z klinické praxe a informace o činnosti odborných společností. Dosud publikovaná čísla a informace o časopisu naleznete na této adrese: https://www.cs-gynekologie.cz
Vliv produktů akumulace lipidů, triglyceridového/glukózového indexu a viscerálního adipozitního indexu na kardiometabolické rizikové faktory u mladých pacientek se syndromem polycystických ovarií
Cíl: Zjistit, zda se index triglyceridů/glukózy (TyG-index – triglycerides), produkt akumulace lipidů (LAP – lipid accumulation product) a index viscerálního tuku (VAI – visceral adiposity index) liší u mladých pacientek se syndromem polycystických ovarií (PCOS – polycystic ovary syndrome) ve srovnání se skupinou bez PCOS, a zkoumat vztah mezi těmito markery a rizikem kardiovaskulárních onemocnění (CVO – cardiovascular disease) u pacientek s PCOS. Materiály a metody: Do studie bylo zahrnuto 192 žen s PCOS a 148 zdravých žen bez PCOS s daným věkem a indexem tělesné hmotnosti (BMI). Byly stanoveny sérové androgeny, pohlavní hormony, lipidy, glukóza nalačno, inzulin nalačno a hladiny N-terminálního mozkového natriuretického peptidu (Nt-probnp). Byl proveden perorální glukózový toleranční test se 75 g glukózy. Byl vypočítán index homeostatického modelu – inzulinová rezistence (HOMA-IR) a Matsudův index citlivosti na inzulin. Byly stanoveny hladiny TyG-index, LAP a VAI. Výsledky: TyG, LAP a VAI byly u pacientek s PCOS signifikantně vyšší než v kontrolní skupině (p = 0,001 vs. p = 0,001 vs. p = 0,001). HOMA-IR byl signifikantně vyšší u pacientek s PCOS a Matsuda ISI byl signifikantně nižší u pacientek s PCOS (p = 0,001 vs. p = 0,001). Hladiny Nt-probnp byly u pacientek s PCOS signifikantně vyšší (p = 0,001). Hladiny celkového testosteronu a androstendionu v séru signifikantně korelovaly s TyG, LAP a VAI. Nt-probnp signifikantně koreloval s TyG, LAP a VAI. LDL pozitivně a HDL negativně koreloval s TyG-indexem, LAP a VAI. Závěr: Pacientky s PCOS mají zvýšené hodnoty TyG-indexu, LAP a VAI. TyG index, LAP a VAI mohou naznačovat zvýšené riziko kardiovaskulárních onemocnění a hyperandrogenizmu u pacientek s PCOS.
Robotická interpozice mezorekta při nízké resekci rekta pro endometriózu s využitím kontroly perfuze tkání pomocí indocyaninové zeleně
Úvod: Endometrióza rekta je závažné onemocnění a její chirurgická léčba patří mezi náročné výkony, často s nutností multidisciplinárního přístupu. Je spojena se značným rizikem peri- a pooperačních komplikací. Mezi nejzávažnější patří tvorba rektovaginální píštěle. Může se vyskytovat s frekvencí až 10 % z celkového počtu resekčních výkonů endometriózy rekta. Mezi možné preventivní faktory patří volba operačního postupu; jednak provedením dvojstupňového výkonu (resekce s terminální stomií a následné zanoření stomie se střevní anastomózou), což není vzhledem nutnosti dvou operačních výkonu z pohledu pacienta optimální, a jednak snahou o interpozici vitální tkáně pacienta do místa anastomózy, respektive místa sutury střevní stěny. K tomuto účelu bývá využíván lalok omenta, event. může být k tomuto účelu použita i část mezorekta. Možnost ověření vitality takového laloku by měla být považována za zásadní z hlediska prevence insuficience anastomózy. Metodika: Pacientka s roboticky asistovanou laparoskopickou segmentární resekcí těžké formy endometriózy rekta, rektovaginálního septa a pochvy dle #ENZIAN klasifikace A3 a C3 s využitím interpozice mezorekta a použitím kontroly perfuze tkání pomocí indocyaninové zeleně. Závěr: Použití hodnocení perfuze tkáně při provádění interpozice laloků tkáně může do budoucna přinést zpřesnění práce chirurgů, přispět k úspěšnosti provedení těchto výkonů a k zajištění prevence vzniku rektovaginální píštěle.
Cytologické verzus histologické nálezy pri ASCUS cervikálnej dysplázii – retrospektívna štúdia
Cieľ: Cytologická kategória atypických skvamóznych buniek neurčitého významu zahŕňa bunkové abnormality, ktoré sú viac závažné ako zápalové zmeny, avšak sú nedostatočné na zaradenie do kategórie skvamóznych intraepitelových lézii. Táto práca je zameraná na určenie miery rizika prítomnosti high-grade dysplázii cervixu u žien s touto cytologickou abnormalitou. Metodika: Retrospektívne boli zozbierané dáta od žien s cytologickým nálezom atypických skvamóznych buniek neurčitého významu, ktoré podstúpili kolposkopické vyšetrenie medzi januárom 2020 až júnom 2024. Celkovo 104 pacientok, ktoré podstúpili kolposkopicky navigovanú biopsiu, bolo zaradených do štúdie. Výsledky: Medzi 104 bioptickými vzorkami cervixu od pacientok s cytologickým nálezom atypických skvamóznych buniek neurčitého významu bol histologický výsledok v 56 prípadoch (53,8 %) negatívny na prítomnosť prednádorových zmien. V 48 prípadoch (46,2 %) bola potvrdená cervikálna intraepitelová neoplázia, pričom v 23,1 % (n = 24) bola potvrdená cervikálna intraepitelová neoplázia 2+. Zároveň medzi 77 pozitívne testovanými ženami na prítomnosť vysokorizikových typov ľudského papilomavírusu neboli prednádorové zmeny krčka maternice histologicky potvrdené takmer v polovici prípadov (n = 36), zatiaľ čo medzi 23 ženami negatívne testovanými na prítomnosť vysokorizikových typov ľudského papilomavírusu neboli prednádorové zmeny potvrdené v 16 prípadoch. V 4 prípadoch nebol výsledok testovania na prítomnosť vysokorizikových typov ľudského papilomavírusu známy. Záver: Práca poukazuje na 23,1% mieru prítomnosti cervikálnej intraepitelovej neoplázie 2+ u žien s cytologickým nálezom atypických skvamóznych buniek neurčitého významu. Zároveň naznačuje možnú nižšiu špecificitu, ale vyššiu mieru negatívnej prediktívnej hodnoty testu na prítomnosť vysokorizikových typov ľudského papilomavírusu pri detekcii prednádorových zmien u žien s touto cytologickou abnormalitou.
Prenatální sonografické znaky a výsledky defektů radiálního paprsku – 14 případů s přehledem literatury
Cíl: V této studii jsme si kladli za cíl prezentovat demografické, ultrasonografické, genetické, porodnické a poporodní výsledky u 14 pacientek s diagnózou defektu radiálního paprsku. Materiály a metody: Celkem 14 pacientek s diagnózou defektu paprsku radiálního. Za defekt paprsku radiálního byl diagnostikován nedostatek vývoje nebo hypoplazie jakékoli preaxiální části horní končetiny na ultrasonografickém vyšetření. Byl zjištěn věk matky, gestační týden v době diagnózy, lateralita defektu radiálního paprsku, genetické výsledky, přítomnost komorbidních anomálií, stav ukončení těhotenství a poporodní prognóza. Výsledky: Věkové rozpětí matky v době diagnózy bylo 17–38 let a gestační věk se pohyboval mezi 14 a 26 týdny. Čtyři z defektů radiálního paprsku byly bilaterální, deset jednostranných. Trisomie 18 byla identifikována ve dvou případech. Osm případů akceptovalo ukončení těhotenství. Tři případy odmítly ukončení těhotenství a během sledování těhotenství došlo ke spontánnímu intrauterinnímu úmrtí. Jeden případ byl diagnostikován s asociací VACTERL a zemřel 13. den po porodu. Jeden případ byl sledován pro Fanconiho aplastickou anémii a jeden případ měl v etiologii syndrom amniotického pruhu a žije s protézou. Závěr: Frekvence defektu radiálního paprsku doprovázeného syndromickými a vrozenými anomáliemi byla vysoká a vizualizace radiální kosti nebo jiných preaxiálních kostních struktur na fetálním ultrasonografii v I. trimestru zajistí diagnózu defektu radiálního paprsku v raných gestačních týdnech. V případě diagnózy defektu radiálního paprsku by měl být proveden screening systémových orgánů s podrobnou ultrasonografií a všem rodinám by měl být doporučen nezbytný invazivní postup pro vyšetření karyotypu.
Ovariální karcinom a možnosti multimodální prehabilitace – případová studie
Cíl: Cílem kazuistiky je prezentovat vliv multimodální prehabilitace na kvalitu života, kognitivní výkon, fyzickou zdatnost a nutriční stav u pacientky s pokročilým high grade serózním ovariálním karcinomem. Metodika: Jednalo se o 74letou pacientku s diagnózou high- -grade serózního karcinomu ovaria pT3bN1a, indikovanou k radikálnímu operačnímu výkonu po ukončení tří cyklů neoadjuvantní chemoterapie. Pacientka absolvovala 3týdenní intenzivní multimodální prehabilitaci v režimu 4/7 s intervencemi fyzioterapeuta, ergoterapeuta, nutričního specialisty, klinického psychologa a rehabilitačního lékaře. Efekt programu byl hodnocen pomocí funkčních testů, psychologických škál a nutriční analýzy tělesného složení (InBody). Výsledky: Bylo zaznamenáno zlepšení ve všech hlavních doménách: snížení disability (WHODAS z 20 → 5 %), zlepšení kognitivních funkcí (MoCA 22 → 25 bodů), snížení vnímaného stresu (PSS-10 17 → 11), zlepšení indexu křehkosti (FI 3 → 1) a plná soběstačnost dle Katzova indexu (6/6). Došlo také ke zlepšení fyzické výkonnosti (6MWT +42 m, 5×SST −6,5 s, nárůst síly stisku ruky +4 kg). Respirační parametry (FVC, FEV1, PEF) ukázaly významné zlepšení ventilační kapacity. V nutričních parametrech došlo ke snížení rizika malnutrice u screeningového dotazníku MUST. Bioimpedanční analýza prokázala mírný nárůst tukové složky a viscerálního tuku. Závěr: Multimodální prehabilitace měla pozitivní vliv na celkový psychosenzomotorický potenciál pacientky, snížila stupeň disability, zlepšila fyzickou i psychickou připravenost na radikální chirurgický výkon a potvrdila svůj význam v onkogynekologii.
Endometrióza sleziny – multidisciplinární chirurgické řešení u pacientky s komplexním obrazem hluboké infiltrující endometriózy pánve
Obecně jsou nejčastějšími lokalizacemi endometriózy pánevní orgány a slezina byla donedávna zmiňována jako jediný orgán dutiny břišní rezistentní na rozvoj endometriózy. Naše kazuistika popisuje diferenciální diagnostiku slezinné cysty jako náhodného nálezu při vyšetřování endometriózy, její mezioborové řešení v rámci chirurgie, gynekologie, radiologie a infekčního lékařství, s využitím roboticky asistované miniinvazivní chirurgie.
Mimoděložní těhotenství v molární oblasti s jizvou po císařském řezu léčenou methotrexátem – kazuistika a přehled literatury
Cíl: Prezentovat vzácný případ částečného molárního těhotenství implantovaného do jizvy po předchozím císařském řezu a shrnout literaturu. Kazuistika: Žena, 33 let (gravida 5, dva předchozí císařské řezy, dva spontánní potraty), se dostavila s vaginálním špiněním a bolestmi v podbřišku v 6. týdnu těhotenství. Transvaginální ultrasonografie odhalila v místě jizvy po císařském řezu gestační váček o rozměrech 28 × 19 mm, který obsahoval 4-mm plod s pozitivní srdeční aktivitou. Pod ultrazvukovým dohledem byla provedena vakuová kyretáž. Deset dní po zákroku vzbudily rostoucí hladiny beta-hCG v séru a přetrvávající cystická masa na ultrazvuku podezření na molární těhotenství. Byla podána jednorázová systémová dávka methotrexátu. Histopatologie potvrdila částečné molární těhotenství. Hladiny beta-hCG v séru pacientky se normalizovaly do 8 týdnů. Závěr: Částečné molární těhotenství v jizvě po císařském řezu je extrémně vzácný stav, který se může projevovat vaginálním krvácením a bolestí v pánvi. Včasné rozpoznání pomocí ultrazvuku a laboratorního vyšetření v kombinaci s včasnou intervencí včetně kyretáže a léčby methotrexátem mohou vést k úplnému vyřešení. Lékaři by měli tuto diagnózu zvážit u pacientek s předchozími císařskými řezy, aby zajistili optimální výsledky.
Vysokofrekvenční elektromagnetická stimulace pánevního dna
Úvod: Stresová inkontinence moči (SUI – stress urinary incontinence) představuje významný zdravotní problém žen, který zásadně snižuje kvalitu života. Konzervativní léčba zahrnuje zejména cvičení svalů pánevního dna, jehož účinnost je limitována schopností pacientky aktivně zapojit svaly a dlouhodobou compliance. Alternativou je elektrická stimulace pánevního dna, která však bývá někdy bolestivá a vyžaduje invazivní aplikaci sond na pánevní dno. Novou možností je vysokofrekvenční elektromagnetická stimulace pomocí technologie vysokofrekvenční elektromagnetické stimulace (HITS – High-Intensity Tesla Stimulation), která vyvolává intenzivní svalové kontrakce bez nutnosti zavádění sond nebo elektrod a s vyšší tolerancí pacientek. Cílem práce bylo vyhodnotit účinnost šesti sezení HITS u žen se SIM – na základě subjektivního hodnocení pacientkami a objektivního hodnocení svalové síly podle modifikované Oxfordské škály (MOS) a elektromyografické aktivity pánevního dna pomocí sondy MAPLe (Multiple Array Probe Leiden). Metodika: Prospektivní studie probíhala v urogynekologickém centru Gyn-Line v Brně od února do září 2025. Bylo zařazeno 20 žen s urodynamicky prokázanou SIM, které nechtěly zatím podstoupit chirurgickou léčbu onemocnění. Pacientky absolvovaly šest sezení vysokofrekvenční elektromagnetické stimulace HITS na přístroji MagRex Pelvic Seat během 4–5 týdnů. Protokol zahrnoval kontrakce při frekvenci 25 Hz, 35 Hz a 35–75 Hz dle tolerance. Hodnocení účinnosti zahrnovalo MOS, elektromyografickou aktivitu svalů pánevního dna měřenou sondou MAPLe a subjektivní dotazník PGI-I (Patient Global Impression of Improvement). Statistická analýza proběhla pomocí Studentova t-testu při hladině statistické významnosti < 0,05. Výsledky: Všechny pacientky (n = 20; věk 62,5 ± 9,4 let; parita 2,4 ± 2,7; BMI 29,2 ± 6,4 kg/m²; 90 % po menopauze) dokončily sérii šesti sezení bez nežádoucích účinků. Procedura byla hodnocena jako bezbolestná a dobře snášená. Síla svalů dle MOS vzrostla z 2,4 na 3,8 (nárůst o 58,3 %). Elektromyografická aktivita pánevních svalů podle měření MAPLe se zvýšila ze 7,0 na 9,9 μV/s (nárůst o 41,4 %). Subjektivní hodnocení dle PGI-I se zlepšilo z 4,0 na 5,9 (nárůst o 47,5 %). Všechny rozdíly byly statisticky významné (p < 0,05). Závěr: Výsledky prokázaly, že vysokofrekvenční elektromagnetická stimulace HITS pánevního dna je bezpečná a účinná metoda konzervativní léčby stresové inkontinence moči u žen. Terapie vedla ke statisticky významnému zlepšení svalové síly hodnocené Oxfordskou škálou, elektromyografické aktivity pánevního dna podle MAPLe a rovněž subjektivního vnímání obtíží pacientkami. HITS tak může představovat alternativu nebo doplněk k tradičnímu cvičení pánevního dna. Pro potvrzení dlouhodobé účinnosti je doporučeno provést rozsáhlejší randomizované klinické studie.
Význam pozitivních resekčních okrajů v léčbě těžkých vulvárních prekanceróz – analýza vlastního souboru a literární přehled
Cíl: V mnoha zemích se během posledních 3 dekád výrazně zvýšila incidence vulvární intraepiteliální neoplazie jako prekurzoru vulvárního dlaždicobuněčného karcinomu, zatímco incidence karcinomu zůstala relativně nezměněna. Mezi rizikové faktory pro recidivu, resp. progresi se obvykle zahrnují pozitivní resekční okraje. Cílem této práce je na vlastním souboru zhodnotit riziko recidivy a progrese těžkých vulvárních prekanceróz u pacientek s histologickými „non in sano“ okraji. Soubor a metodika: Analyzovali jsme retrospektivně 62 žen po předchozí chirurgické léčbě těžké vulvární prekancerózy s histologickým výsledkem pozitivních resekčních okrajů. Pomocí PubMed vyhledávače jsme výsledky porovnali s literárními údaji. Výsledky: Celkem 35 (56,5 %) pacientek podstoupilo opakovaný chirurgický zákrok na vulvě. U poloviny z nich (18–51,4 %) histologické výsledky ukázaly recidivu ve stejném stadiu, u druhé poloviny již nebyly zjištěny žádné dysplastické změny. U žádné pacientky nebyla nalezena progrese v invazivní karcinom. Závěr: Kromě pozitivních resekčních okrajů se jeví jiné prediktivní faktory pro recidivu nebo progresi vulvární prekancerózy ještě důležitější vč. věku, kouření, imunosuprese, radioterapie, současné léze v pochvě nebo na čípku, bioaktivity lidských papilomavirů. Namísto opakovaných resekcí k dosažení histologických negativních okrajů preferujeme dlouhodobou, resp. celoživotní dispenzarizaci.
Vliv vybraných imunohistochemických a klinicko-patologických markerů na prognózu pacientek se zhoubným nádorem dělohy
Úvod: Karcinom endometria představuje nejčastější gynekologickou malignitu ve vyspělých zemích a jeho incidence v posledních dekádách roste. Prognóza pacientek závisí na kombinaci klinicko-patologických charakteristik a nově i molekulárních ukazatelů. Cílem této studie bylo analyzovat vliv vybraných prognostických markerů – imunohistochemických (L1CAM, ER, PR) a klasických (FIGO stadium, grade, myometrální invaze, postižení lymfatických uzlin, vzdálené metastázy) – na přežití pacientek s karcinomem endometria. Materiál a metody: Retrospektivně bylo hodnoceno 143 žen s histologicky potvrzeným karcinomem endometria léčených v letech 2014–2018. Všechny pacientky podstoupily primární chirurgickou léčbu. U resekátů byly provedeny imunohistochemické analýzy L1CAM, ER (estrogenový receptor) a PR (progesteronový receptor). Data byla statisticky zpracována pomocí Kaplan-Meierovy analýzy a Coxova modelu rizik, s adjustací na věk. Výsledky: Exprese L1CAM byla zjištěna u 14 % pacientek a byla spojena se zkrácením přežití (HR ≈ 3,9). ER a PR pozitivita (89 %, resp. 85 %) korelovala s příznivější prognózou (HR pro ER pozitivitu 0,21; PR 0,23). Klasické faktory jako vyšší grade, pokročilé FIGO stadium, cervikální a lymfovaskulární invaze či přítomnost metastáz v uzlinách byly statisticky významně spojeny s horším přežitím. Zajímavým zjištěním byla výrazně lepší prognóza u asymptomatických pacientek – přítomnost symptomů zvyšovala riziko úmrtí až čtyřnásobně. Závěr: L1CAM pozitivita a ztráta hormonálních receptorů představují významné nepříznivé prognostické faktory. Jejich zařazení do vyšetření rutinního imunohistochemického panelu zlepšuje stratifikaci rizika a personalizaci léčby, což v době publikace této práce je již zahrnuto v aktualizovaných ESGO-ESTRO-ESP guidelines 2025. Současně bylo prokázáno, že absence symptomů při diagnóze je příznivým ukazatelem přežití. Výsledky podporují další výzkum prognostických markerů a jejich integraci do klinických rozhodovacích algoritmů.
Který způsobuje menší bolest? Srovnání misoprostolu a dinoprostonu při indukci porodu
Cíl: Efektivní zvládání porodní bolesti je v prenatální péči zásadní. Identifikace faktorů, které přispívají ke zvýšené bolesti u pacientek podstupujících indukci porodu, je nezbytná pro optimalizaci kontroly bolesti. Tato studie hodnotí úroveň bolesti u pacientek po indukci porodu, kterým je vaginálně podáván misoprostol nebo dinoproston pro zrání děložního čípku, pomocí vizuální analogové stupnice (VAS – visual analog scale). Materiály a metody: Tato prospektivní studie zahrnuje 60 dobrovolnic, kterým byl podáván buď vaginálně dinoproston (50 %), nebo vaginálně misoprostol (50 %) jako látky podporující zrání děložního čípku. Skupina 1 se skládá z pacientek, jimž byl podáván misoprostol, skupina 2 zahrnuje pacientky, kterým byl podáván dinoproston. Skóre VAS bylo zaznamenáváno jak během aktivního porodu, tak i během porodu. Kromě těchto hodnocení bolesti byly zdokumentovány výsledky porodu a charakteristiky pacientek, mezi skupinami byly provedeny srovnávací analýzy. Výsledky: Podle skóre VAS byla intenzita bolesti ve skupině 1 v obou fázích porodu významně nižší ve srovnání se skupinou 2 (během aktivního porodu: 6,67 ± 2,68 vs. 7,77 ± 1,59; p < 0,05; během období korunkování: 8,9 ± 1,32 vs. 9,8 ± 0,55; p < 0,05). Skóre bolesti všech účastnic zaznamenané během korunkování bylo významně vyšší než skóre zaznamenané během aktivního porodu (p < 0,05). Mezi oběma látkami nebyl pozorován žádný statisticky významný rozdíl, pokud jde o podávání oxytocinu ani o interval od podání léku do porodu (p > 0,05). Závěr: Při výběru látky podporující zrání děložního čípku je třeba zohlednit skóre bolesti. Misoprostol může být spojen s nižší úrovní bolesti.
Porovnanie výskytu bolesti panvového pletenca a bolesti chrbta u žien po vaginálnom pôrode a cisárskom reze v populácii slovenských žien
Východiská: Častým problémom u žien po pôrode je častý výskyt bolesti panvového pletenca (PGP) a bolesti chrbta (LBP). Doposiaľ nebolo realizované zisťovanie prevalencie uvedených typov bolesti na území Slovenskej republiky. Cieľom našej štúdie bolo porovnanie výskytu PGP a LBP u žien po vaginálnom pôrode a cisárskom reze na území Slovenskej republiky v priebehu jedného roka 2024. Metódy: Prierezová štúdia, výskumný súbor pozostával zo 791 žien 12 týždňov až rok po pôrode. Priemerný vek bol 31,43 roka. Boli použité štandardizované dotazníky na slovenskú verziu Pelvic Gridle questionnaire a Oswestry Disability Index. Záver: Podľa typu pôrodu bol súbor rozdelený na skupinu so spontánnym pôrodom s počtom 633 žien a na skupinu s cisárskym rezom s počtom 158 žien. Signifikantné rozdiely boli zaznamenané vo výskyte bolesti a disability v oblasti chrbtice a v jej intenzite so silnejšími bolesťami v skupine s cisárskym rezom. Typ pôrodu nemal vplyv na výskyt bolesti panvového pletenca po pôrode. Cisársky rez mal vplyv na väčšiu intenzitu bolesti a disabilitu v oblasti chrbtice. Narušenie integrity v oblasti brušnej steny zvýšená citlivosť v oblasti jazvy po cisárskom reze, šetriaci pohybový režim, môžu vysvetliť vyšší výskyt bolesti v oblasti chrbtice u žien po cisárskom reze.
Věkově specifická incidence a mortalita karcinomů děložního hrdla v ČR – analýza celostátních dat a dat onkogynekologického centra
Cíl: Analyzovat v jednotlivých věkových kohortách incidenci a mortalitu karcinomu hrdla děložního v České republice s využitím celostátních dat a dat největšího onkogynekologického centra v České republice. Soubor a metodika: Analýza vlastního souboru nově léčených karcinomů děložního hrdla z let 2022–2024, analýza trendů incidence a mortality z dat Národního onkologického registru Ústavu zdravotnických informací a statistiky (ÚZIS) v letech 2000–2023. Výsledky: Incidence a mortalita cervikálních karcinomů zaznamenává posledních 20 let v České republice signifikantní pokles. Pokles dobře koreluje s kroky, které vedly k lepší organizaci a implementacím změn screeningového programu. Analýza v jednotlivých věkových kohortách ukazuje, že v kohortě do 34 let došlo k největšímu poklesu incidence a mortality, přesto u více než 50 % žen s karcinomy této skupiny cytologický screening a následný management selhal. Trend vzestupu incidence v kohortách 35–44 a 45–54 let nutí k zamyšlení o příčinách. Vysoké procento invazivních karcinomů u žen vyšetřených u gynekologa v posledních 3 letech vyžaduje analýzu kvality cytologických laboratoří a managementu u registrujících gynekologů. Zapojení HR HPV (high-risk human papillomavirus) testace a referování na expertní kolposkopie diskrepantních nálezů je jednou z cest ke zlepšení. Dále by měly být zavedeny audity diagnostikovaných karcinomů u žen, které prošly screeningem. Největším úkolem bude aktivovat rigidní populaci žen podceňující význam pravidelných screeningových vyšetření. Závěr: I přes celkový příznivý pokles incidence a mortality ukazuje analýza jednotlivých věkových kohort cesty ke zlepšení, které vyžadují jednotlivé věkové skupiny žen individuálně.
Screening karcinomu děložního hrdla v evropském kontextu – od cytologie k primární HPV testaci
Karcinom děložního hrdla zůstává významným onkologickým problémem celosvětově, a to i přesto, že jeho vzniku lze v mnoha případech účinně předcházet vhodnými metodami, jako je vakcinace proti lidskému papilomaviru (HPV – human papillomavirus), včasná detekce a terapie přednádorových stavů a účinná terapie časných stadií onemocnění. V posledních letech dochází v řadě evropských zemí k zásadním změnám v přístupu ke screeningu tohoto onemocnění – od konvenční cytologie směrem k primární HPV testaci. Tento trend vychází z doporučení Světové zdravotnické organizace a Mezinárodní agentury pro výzkum rakoviny a je podpořen řadou klinických studií prokazujících vyšší senzitivitu HPV testů pro zachycení závažných lézí děložního hrdla. Článek přehledně shrnuje aktuální stav screeningu karcinomu děložního hrdla v evropských státech, se zaměřením na použité metody, frekvenci testování, organizaci screeningových programů a možnosti self-samplingu (z angličtiny, tzv. samoodběru).
HLA-C a KIR interakce jako možná příčina reprodukčních neúspěchů
Cíl: Navzdory pokrokům v asistované reprodukci zůstává příčina až 50 % případů idiopatických poruch plodnosti neobjasněna. Imunitní systém, zejména interakce mezi HLA-C (human leukocyte antigen-C) molekulami trofoblastu a KIR (killer-cell immunoglobulin-like receptors) receptory na uterinních NK (natural killer) buňkách, hraje zásadní roli v implantaci a vývoji placenty. Cílem analýzy bylo zhodnotit naše zkušenosti s testováním KIR/HLA-C kompatibility a jeho možnou roli v personalizaci léčby neplodnosti. Metodika: Jedná se o intervenční studii zkoumající úspěšnost terapie 23 párů, které v období mezi 1/2023 a 12/2024 podstoupili léčbu neplodnosti s darovanými gametami, doplněnou o zohlednění KIR/HLA-C kompatibility mezi příjemkyní a dárkyní/dárcem. Pro lepší homogenitu souboru byly pacientky v intervenční skupině rozděleny do dvou podskupin. První tvořilo 14 párů podstupujících první terapii s darovanými gametami. Druhou podskupinu tvořilo 9 párů s historií opakovaných neúspěšných embryotransferů z darovaných gamet. Jako kontrolní skupina bylo použito 320 single embryotransferů s darovanými gametami u párů léčených standardním způsobem v období mezi 1/2023 a 12/2024. Výsledky: V obou intervenčních podskupinách byla úspěšnost srovnatelná. Klinické těhotenství bylo dosaženo v 62,5 %, resp. 63,6 % případů, což převyšovalo průměrnou úspěšnost 55,2 % v kontrolním souboru. Závěr: Vysoký počet dosažených klinických těhotenství v prognosticky neperspektivní skupině zatížené opakovaně neúspěšnými embryotransfery se zdá být terapeutickým úspěchem. Je třeba vést v patrnosti nízký počet hodnocených transferů, nicméně tento výsledek naznačuje, že testování KIR/HLA-C kompatibility mezi příjemkyní a dárkyní/dárcem a její zohlednění při výběru dárkyně/dárce může v indikovaných situacích výrazně zvýšit úspěšnost terapie.
killer-cell immunoglobulin-like receptors
Podtlaková terapie hojení ran v onkogynekologii – současné poznatky a klinické využití
Podtlaková terapie ran představuje moderní a účinnou metodu prevence a léčby komplikací hojení operačních ran, jejíž využití v posledních letech narůstá také v gynekologii, zejména v oblasti gynekologické onkologie. Mechanismus účinku této metody zahrnuje zajištění efektivní drenáže, redukci edému, podporu angiogeneze a stimulaci tvorby granulační tkáně, což ve svém důsledku přispívá k rychlejšímu hojení a nižšímu riziku infekce, vzniku seromu či dehiscence rány. Účinnost podtlakové terapie byla prokázána při léčbě komplikovaných, infikovaných nebo dehiscentních ran po onkogynekologických operacích. Novější studie rovněž naznačují, že profylaktická aplikace podtlakové terapie na primárně uzavřené incize po laparotomii či vulvektomii může významně snížit výskyt chirurgických komplikací, zkrátit dobu hospitalizace a urychlit rekonvalescenci, což je obzvláště významné u pacientek, které mají podstoupit adjuvantní léčbu. Vzhledem k tomu, že většina dostupných důkazů vychází z retrospektivních studií, je však třeba dalších prospektivních randomizovaných studií, které by potvrdily účinnost této metody jak v léčbě, tak v prevenci, a umožnily její zařazení do standardní perioperační péče v onkogynekologii.
Epidemiologický profil těhotných žen a perinatální výsledky novorozenců s gastroschízou z jednoho referenčního centra v severovýchodní Brazílii
Cíl: Stanovit mateřský epidemiologický profil a perinatální výsledky plodů s gastroschízou v referenčním centru v severovýchodní Brazílii. Metody: Retrospektivní kohortová studie byla provedena v období od ledna 2014 do prosince 2022 s využitím lékařské dokumentace. Kritéria pro zařazení zahrnovala těhotenství ≥ 24 týdnů s prenatální diagnózou gastroschízy potvrzenou v postnatálním období. Výsledky: Během sledovaného období se v zařízení narodilo 1 773 novorozenců s vrozenými vadami, z nichž 50 bylo identifikováno s gastroschízou a čtyři případy byly vyloučeny. Prevalence gastroschízy byla 11,5/10 000. Co se týče sociodemografického profilu matek, průměrný věk byl 21 let, 38/46 (83 %) mělo smíšený těhotenský syndrom, 34/46 (74 %) mělo partnera a 32/46 (70 %) mělo středoškolské vzdělání. Pokud jde o související onemocnění matek, pouze 6/46 (13 %) mělo hypertenzi, žádná neměla preexistující diabetes mellitus a 4/46 (8,7 %) vyvinulo gestační diabetes mellitus. Co se týče typu gastroschízy, bylo 33/46 (71 %) klasifikováno jako jednoduché, 11/46 (23,9 %) jako komplexní a 2/46 (4,4 %) neměly žádné informace. U 36/46 novorozenců s gastroschízou byl primární uzávěr proveden při první operaci. Průměrná doba používání mechanické ventilace byla 13 dní, průměrný časový interval mezi operací a podáním okolního vzduchu byl 8 dní, průměrná doba používání parenterální výživy byla 35 dní a průměrná délka pobytu na jednotce intenzivní péče pro novorozence (NICU) byla 39 dní. Mezi klinické komplikace u novorozenců s gastroschízou patřila neonatální infekce u 35/46 (76 %), krevní transfuze u 33/46 (72 %), hydroelektrolytické poruchy a sepse u 29/46 (63 %) a cholestáza a plísňová infekce/sepse u 8/46 (17 %). K úmrtí novorozence došlo u 16/46 (34,8 %). Závěr: Novorozenci s gastroschízou vykazovali vysokou míru chirurgických zákroků s primárním uzávěrem, krevní transfuzí a neonatální infekcí. Dále jsme identifikovali dlouhodobé užívání parenterální výživy, dlouhodobý pobyt na jednotce intenzivní péče o novorozence a dlouhodobé užívání antibiotik.
Cinthia Maria Gomes da Costa Escoto Esteche
Srovnání histologické struktury kryokonzervované ovariální tkáně metodou pomalého zamražení
Cíl: Cílem této studie bylo ověřit metodiku kryokonzervace ovariální tkáně metodou pomalého mražení jako metodu pro zachování fertility a její možné zavedení do klinické praxe Centra asistované reprodukce Fakultní nemocnice Olomouc. Současně byla optimalizována a nacvičena technika samotné kryokonzervace. Soubor a metodika: Studie probíhala v období od dubna 2022 do prosince 2024 na Porodnicko- -gynekologické klinice Fakultní nemocnice Olomouc a zahrnovala šest transgender pacientek ve věku 19–25 let, které podstoupily laparoskopickou hysterektomii s oboustrannou adnexektomii v rámci chirurgické tranzice. Získaná ovariální tkáň byla bezprostředně po vyjmutí zpracována a kryokonzervována metodou pomalého zamražování v Centru asistované reprodukce Fakultní nemocnice Olomouc. Histopatologické hodnocení ovariální tkáně bylo provedeno před kryokonzervací, následně po rozmražení vzorků na Ústavu klinické a molekulární patologie Fakultní nemocnice Olomouc. Výsledky: Výsledky morfologického hodnocení ovariální tkáně po kryokonzervaci potvrdily zachovalost strukturálních charakteristik folikulů i stromální komponenty bez známek výrazné degenerace. Závěr: Výsledky tak potvrzují, že použitý protokol kryokonzervace ovariální tkáně metodou pomalého mražení je vhodný a dostatečně šetrný pro klinické využití. Tato metodika představuje spolehlivou možnost zachování plodnosti u pacientek podstupujících gonadektomii, s potenciálním uplatněním při následné transplantaci či in vitro kultivaci folikulů.
Atypický uzlík v placentární oblasti detekovaný hysteroskopií – první kazuistika z Brazílie
Atypický uzlík v placentárním místě (APSN – atypical placental site nodule) je vzácná forma gestační trofoblastické choroby (GTD – gestational trophoblastic disease), která vzniká proliferací intermediárních trofoblastů s nejistým klinickým chováním. Je považován za potenciální prekurzor vzácných forem gestační trofoblastické neoplazie (GTN – gestational trophoblastic neoplasia), jako je trofoblastický tumor v placentárním místě (PSTT – placental site trophoblastic tumor) a epiteloidní trofoblastický tumor (ETT – epithelioid trophoblastic tumor). Tato kazuistika popisuje první brazilský případ APSN diagnostikovaný hysteroskopií u 43leté ženy po potratu. Histopatologická analýza odhalila ohraničený, hyalinizovaný agregát intermediárních trofoblastů s jadernou atypií, pozitivním imunobarvením na PLAP a p63 a indexem Ki-67 > 5 %. Pacientka odmítla hysterektomii a zvolila konzervativní léčbu s pečlivým sledováním. Po 12 měsících sledování nebyla pozorována žádná progrese. Tento případ zdůrazňuje diagnostické výzvy APSN vzhledem k jeho nenápadnému projevu a překrývání s benigními uzlíky v místě placenty nebo dokonce s PSTT/ETT. Hysteroskopie se ukázala jako cenná jak pro diagnózu, tak pro léčbu zachování fertility. Přestože hysterektomie v mnoha případech zůstává definitivní léčbou, stále častěji se zvažují individualizované přístupy vyvažující onkologickou bezpečnost a reprodukční cíle. Dlouhodobá klinická bdělost je nezbytná, protože APSN může předcházet agresivním formám GTN. Naléhavě jsou zapotřebí multicentrické studie a registry, které by stanovily směrnice založené na důkazech pro diagnostiku, léčbu a sledování této vzácné léze a zlepšily by výsledky pacientů s těmito neobvyklými formami GTD.
trofoblastický tumor v placentární oblasti
Ne každý záchvat je eklampsie – vzácný případ mozkového abscesu u těhotné ženy způsobeného Streptococcus pneumoniae z dentálního zdroje
Představujeme vzácný případ mozkového abscesu u těhotné ženy způsobeného neléčeným dentálním abscesem, který se původně projevil jako nově vzniklý epileptický záchvat. Tento článek zdůrazňuje nutnost širokého diferenciálního uvažování při hodnocení záchvatů v těhotenství, které by neměly být automaticky připisovány eklampsii. Dále upozorňuje na důležitost pečlivé anamnézy a fyzikálního vyšetření. Doporučujeme začlenění pravidelné zubní péče do prenatální zdravotní péče jako způsob prevence takto závažných komplikací. Informovaný souhlas byl získán a všechna identifikovatelná data byla anonymizována pro ochranu pacientky.
Cíl studie: Mechanizmy navigace spermií jsou důležité pro pochopení principů výběru spermií před fertilizací. Cílem práce je uvést přehled současných poznatků o fyziologickém procesu navigace spermií od ejakulace až po fertilizaci ovulovaného oocytu. Metodika: Literární rešerše, databáze PubMed publikované do června 2025 s termíny zaměřenými na „navigace spermií“ a „fertilizace“. Výsledky: Principy navigace spermií v in vivo prostředí jsou u člověka stále nejasné. V současné době existují na toto téma jak práce realizované na modelových zvířatech, tak také celá řada in vitro studií na lidských spermiích. Na základě těchto výstupů jsou popisovány tři hlavní navigační systémy: reotaxe, termotaxe a chemotaxe. Reotaxe působí na nejdelší vzdálenost a stimuluje pohyb spermií proti proudu tekutiny. Termotaxe působí na spermie na kratší vzdálenost a navádí je do míst s vyšší teplotou. Na nejkratší vzdálenost působí chemotaxe, která přitahuje kapacitované spermie do míst, kde se nachází ovulovaný oocyt. Závěr: Vzhledem k tomu, jak masivně je při léčbě lidské neplodnosti využívána technika mikroinjekce spermií, je důležité provést pečlivý výběr spermií před fertilizací. Znalosti principů výběru lidských spermií v in vivo podmínkách jsou klíčové pro efektivní výběr spermií v laboratoři.
Arteriovenózní malformace vznikající v jizvě po císařském řezu po ukončení těhotenství – kazuistika a přehled literatury
Arteriovenózní malformace dělohy (AVM) jsou vzácnou příčinou závažného děložního krvácení. Traumata dělohy, jako je císařský řez nebo potrat, jsou známými rizikovými faktory. V tomto článku prezentujeme vzácný případ AVM, který se vyvinul u pacientky s anamnézou předchozího císařského řezu a nedávného potratu. V tomto případě se zabýváme patogenezí, diagnostikou a léčebnými strategiemi AVM, které se vyvíjejí v jizvách po císařském řezu, s ohledem na současnou literaturu. Pacientka se dostavila s vaginálním krvácením trvajícím 2 měsíce, které vedlo k život ohrožující anemii. Dopplerovský ultrazvuk identifikoval AVM v jizvě po císařském řezu. Vzhledem k hemodynamickému stavu pacientky byl proveden urgentní chirurgický zákrok a AVM byla úspěšně léčena. Tento případ zdůrazňuje, že AVM by měla být primárně zvažována v diferenciální diagnostice závažného krvácení u pacientek s rizikem „dvojitého zásahu“, jako je císařský řez následovaný následným traumatem dělohy, a že urgentní chirurgický zákrok může zachránit život.
Dvojčetné těhotenství v jizvě po císařském řezu – kazuistika a literární přehled terapeutických přístupů
Těhotenství v jizvě po císařském řezu je vzácnou formou ektopické gravidity. Spolehlivě ji můžeme diagnostikovat pomocí transvaginální ultrasonografie, nejčastěji v I. či na začátku II. trimestru. U třetiny pacientek probíhá gravidita asymptomaticky, ale u zbylých pacientek se může patologie projevovat závažnými obtížemi. Mezi nejčastější příznaky patří vaginální krvácení a bolesti břicha, vzácně může dojít také k ruptuře dělohy či ke vzniku placenta accreta spectrum. Gravidita v jizvě po císařském řezu je spojena s rizikem vzniku množství komplikací a je rizikovým faktorem pro další těhotenství. Léčba spočívá v operačním řešení či medikamentózní léčbě, v některých případech můžeme volit expektační režim. Jediná metoda léčby, která je dostatečně rychlá, bezpečná a účinná, dosud jednoznačně nebyla stanovena. V kazuistice prezentujeme první v ČR popsaný případ pacientky s dvojčetnou graviditou v jizvě po císařském řezu, u které byl vzhledem k nízkému gestačnímu týdnu zvolen konzervativní přístup s následnou vakuumaspirací pro neúspěch medikamentózní léčby. Současně přidáváme přehled současné literatury o rozdílných možných terapeutických přístupech k řešení problematiky.
Pooperační analgezie při operacích karcinomu prsu – anestetické techniky a role cytokinů
Cíle: Zkoumat vztahy mezi pooperační bolestí, anesteziologickou technikou a použitím analgetik, porovnat předoperační a pooperační hladiny cytokinů v séru a určit vliv anesteziologické techniky na tyto hladiny u pacientek podstupujících operaci rakoviny prsu. Materiály a metody: Celkem 36 pacientek podstupujících onkologickou operaci prsu bylo rozděleno do skupin pouze s celkovou anestezií (G; n = 20) a s celkovou anestezií ESPBE (erector spinae plane block, E; n = 16). Intenzita pooperační bolesti byla hodnocena pomocí vizuální analogové stupnice ve třech okamžicích (M): 2, 24 a 48 hod po ukončení operace (M2, M24 a M48). Krev byla odebrána před operací, před indukcí celkové anestezie (M0) a v M24 a M48. Hladiny plazmatického interleukinu (IL) -1, IL-8 a tumor nekrotizujícího faktoru α (TNF-α) byly stanoveny pomocí enzymově vázaného imunosorbentního testu. Souvislosti mezi kategoriálními proměnnými byly hodnoceny pomocí Fisherova exaktního testu. Skóre bolesti a hladiny cytokinů byly porovnány mezi skupinami G a E a mezi pacientkami podstupujícími mastektomii a kvadrantektomii pomocí analýzy rozptylu s opakovanými měřeními. Hladina významnosti použitá pro všechny testy byla 5,0 %. Výsledky: Středně silná až silná bolest byla častější ve skupině G než ve skupině E v M24 (p = 0,016). Hladina IL-8 byla ve skupině E nižší než ve skupině G (p = 0,029). V celé kohortě byla hladina TNF α snížena v M48 (p = 0,010), hladina IL-8 byla snížena v M24 (p < 0,001) a hladina IL-1 byla zvýšena v M48 (p < 0,001). Závěry: ESPB je účinnou alternativou v případech s kontraindikacemi nebo technickými obtížemi s jinými anestetickými technikami, jako je epidurální anestezie. Jeho použití by mohlo zlepšit kvalitu života a zdraví žen po operaci rakoviny prsu.
Vaginální fisting a riziko anogenitálního poranění
Vaginální fisting je neobvyklá a riziková sexuální praktika. Jedná se o zavádění jedné nebo obou rukou do pochvy. Fisting je prováděn v rámci heterosexuálních, homosexuálních nebo autoerotických aktivit a bývá příčinou poranění pochvy i okolních orgánů. Článek popisuje případ 33leté pornoherečky, u níž došlo během natáčení filmu při fistingu k poranění pochvy a silnému krvácení. Ruptura vaginy byla ošetřena suturou poševní stěny a krevní ztráta byla hrazena opakovanými krevními převody.
Placentární insuficience a pozdní růstová restrikce ve skupině plodů s adekvátní velikostí pro dané gestační stáří
Růstová restrikce plodu je stav, při kterém plod nedosahuje svého geneticky podmíněného růstového potenciálu, nejčastěji v důsledku poruchy funkce placenty. Pro pozdní formu růstové restrikce plodu vznikající po 32. týdnu těhotenství je charakteristická obtížná diagnostika, která je důsledkem méně výrazných klinických projevů a absence spolehlivých ultrazvukových známek placentární insuficience. Mezi kritéria růstové restrikce z důvodu placentární insuficience patří zejména abnormální dopplerometrie, zpomalení růstové dynamiky plodu, změny hladin biochemických markerů v séru matky či specifický histopatologický nález. Stále více důkazů však naznačuje, že i růst plodu s adekvátní velikostí pro dané gestační stáří může být negativně ovlivněn subklinickou formou placentární insuficience. Rizika nerozpoznané placentární insuficience souvisí s vyčerpanými rezervami plodu, rychlým rozvojem intrauterinní tísně při nástupu kontrakční činnosti a v hraničním případě až s intrauterinním úmrtím plodu. Při hodnocení perinatální mortality představují právě plody ve skupině mezi 10. a 90. percentilem v absolutních číslech početně významnou skupinu. Navzdory pokroku v oblasti prenatální diagnostiky stále chybí spolehlivý nástroj, který by umožnil včas identifikovat těhotenství komplikovaná placentární insuficiencí ve III. trimestru, a odlišil tak plody, které mohou být zatíženy vyšším rizikem nepříznivých perinatálních výsledků.
Diabetes mellitus a těhotenství, jak analyzovat národní individuální data
Cíl: Představit metodologický rámec a analytické možnosti využití národních individuálních dat v oblasti diabetes mellitus v těhotenství, který představuje významný rizikový faktor pro zdraví matky i dítěte. Soubor a metodika: Národní zdravotnický informační systém je páteřním systémem centralizovaných dat o českém zdravotnictví. Díky vzájemné propojitelnosti evidovaných údajů umožňuje při nastavení vhodného algoritmu podrobně analyzovat i data o výskytu diabetes mellitus v souvislosti s těhotenstvím. Vstupním souborem pro analýzu byly porody v období 2012–2023 evidované v Národním registru reprodukčního zdraví, modulu Rodiček. Celkem do analýzy vstupovalo 1 240 227 porodů. K těmto údajům byl dohledán záznam o výskytu onemocnění v Národním registru hrazených zdravotních služeb. Výsledky a závěr: Na základě definovaných kritérií, jako jsou specifická léčiva, vykázané zdravotní výkony, zdravotnický materiál či diagnóza onemocnění, byla v roce 2023 stanovena prevalence diabetes mellitus mezi rodičkami na 15,4 %. Díky propojitelnosti Národního zdravotnického informačního systému a vytvořené definici těhotné ženy s diabetem bude nadále možné analyzovat výskyt tohoto specifického onemocnění a jeho dopady na zdraví na celostátní úrovni.
Ovariální cévní malformace – klinická forma prezentace Cowdenova syndromu
Cíl: Popis případu dívky, u které byla diagnostikována cévní malformace levého ovaria a geneticky potvrzen Cowdenův syndrom. Kazuistika: Pacientka ve věku 10 let byla odeslána na gynekologii pro náhodný nález patologické rezistence v oblasti levých adnex. Klinicky u dívky nebyly gynekologické potíže, ale docházelo k otoku pravého kolene při fyzické zátěži. Dominujícím nálezem při zobrazovacích vyšetřeních byla venolymfatická malformace vycházející z musculus vastus medialis detekovaná magnetickou rezonancí. Po punkci ložiska bylo z bioptického vzorku provedeno genetické vyšetření, které prokázalo mutaci PTEN genu v heterozygotní formě. Tím byl na molekulární úrovni prokázán Cowdenův syndrom. Při vyšetření magnetickou rezonancí byla současně popsána heterogenní expanze v oblasti levého ovaria. Na základě stagingu byla indikována diagnostická laparoskopie s laváží. Peroperačně byly zjištěny mnohočetné adheze v malé pánvi a tumor vycházející z levého ovaria. Byla provedena parciální resekce levého ovaria, peroperačně z kryobiopsie potvrzena cévní malformace, bez doprovodného nálezu tumoru. Z definitivního histologického vyšetření resekátu levého ovaria byl prokázán výskyt cévních malformací, což klinicky odpovídá možným příznakům Cowdenova syndromu. Závěr: Cowdenův syndrom je vzácné genetické onemocnění, jehož diagnostika vychází z klinických projevů, zobrazovacích vyšetření a následné genetické testace. Sledování pacientek se řídí doporučením National Comprehensive Cancer Network a vyžaduje multidisciplinární přístup.
Vliv neuronů produkujících kisspeptin, neurokinin a dynorfin na lidskou reprodukci
Pulzatilita gonadotropin-releasing hormonu je pod vlivem hypothalamických neuropeptidů, zejména neuronů exprimujících kisspeptin, neurokinin B a dynorfin. Tyto hypothalamické buňky se nazývají KNDy neurony. Integrací hormonálních a environmentálních podnětů v mozku modulují účinky na uvolňování neuropeptidů a řídí frekvenci i amplitudu pulzů. Vztah mezi KNDy neurony a gonadálními hormony je zásadní pro iniciaci puberty, regulaci menstruačního cyklu a reporodukce. Steroidní hormony mají zpětnovazebný účinek na modulaci aktivity KNDy neuronů, jelikož jejich membrána i buněčné jádro exprimují receptory pro estradiol, progesteron i testosteron. Poslední výzkumy naznačují úzký vztah k patofyziologii neplodnosti, patologií těhotenství, poruch menstruačního cyklu, syndromu polycystických ovarií, endometriózy a vazomotorických symptomů v perimenopauze.
Stanovenie markerov konzumácie etylalkoholu v tehotnosti
Expozícia plodu alkoholu počas tehotenstva (PAE – prenatal alcohol exposure), s celosvetovou prevalenciou približne 10 %, predstavuje najčastejšiu preventabilnú príčinu fetálnej morbidity, pričom najzávažnejším dôsledkom je fetálny alkoholový syndróm. Zlatým štandardom diagnostiky zostávajú dotazníky so samovýpoveďou o konzumácii alkoholu počas tehotenstva, avšak ich výpovedná hodnota je často obmedzená v dôsledku podhodnocovania spotreby. Preto je nevyhnutné zaviesť objektívnu diagnostickú metódu. Medzi najperspektívnejšie biomarkery patria metabolity etanolu v smolke novorodencov. V tejto pilotnej štúdii sme kvantifikovali prítomnosť etylglukuronidu (EtG) a etylsulfátu (EtS) v smolke a porovnali sme ich výskyt s údajmi o expozícii alkoholu na základe dotazníkov. Do štúdie bolo zaradených 51 tehotných žien. Od každého novorodenca bola odobratá vzorka smolky, ktorá bola následne analyzovaná pomocou kvapalinovej chromatografie s hmotnostnou spektrometriou. Každá účastníčka štúdie dostala dotazník týkajúci sa konzumácie alkoholu počas tehotenstva. EtG bol detegovaný v 41 vzorkách (80,3 %) a EtS v 51 vzorkách (100 %). Tri zo zapojených žien dotazník nevyplnili. Zo zostávajúcich 48 žien šesť (11,7 %) uviedlo konzumáciu alkoholu počas tehotenstva. Medián koncentrácií EtG a EtS bol 49,6 ng/g a 13,9 ng/g. U žien, ktoré uviedli konzumáciu alkoholu, boli mediány oboch biomarkerov vyššie v porovnaní so ženami, ktoré alkohol neudávali. Hodnoty EtG presahujúce 30 ng/g – ktoré podľa niektorých štúdií predstavujú hraničnú hodnotu pre expozíciu alkoholu – boli namerané u 82,35 % žien, ktoré uviedli abstinenciu počas tehotenstva. Naša štúdia potvrdzuje, že EtG a EtS sú spoľahlivé markery expozície etanolu v smolke novorodencov. Nepodarilo sa nám však stanoviť jednoznačné hraničné hodnoty týchto markerov pre diagnostiku PAE. Vysoké hladiny EtG u žien, ktoré popreli konzumáciu alkoholu, môžu byť dôsledkom expozície etanolu z iných zdrojov a/alebo endogénnej produkcie. Zostáva tiež možnosť neúplnej alebo nepresnej výpovede v dotazníkoch.